Дата документу 03.09.2026 
Справа № 334/8248/26
Провадження № 3/334/1963/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2026 року суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Філіпова І.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП):
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює на посаді заступника командира батальйону з артилерії 1 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії А 7038 65/2026 від 13.08.2026 встановлено, що в ході проведення службового розслідування ( акт службового розслідування від 05.08.2026 № 170/акт) за фактом неправомірного застосування зброї військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що 02.02.2026майор ОСОБА_1 отримав штатну зброю 5,45 мм автомат АКС-74 № НОМЕР_2 мм пістолет НОМЕР_3 . 14.02.2026 майора ОСОБА_1 звільнено з посади заступника командира батальйону з артилерії НОМЕР_4 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду заступника командира з артилерії НОМЕР_5 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності військовослужбовця до військової служби № НОМЕР_6 від 01.07.2026, майор ОСОБА_1 10.07.2026 вибув з місця тимчасової дислокації НОМЕР_5 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 для проходження військово-лікарської комісії до військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_2 ). 
При вибутті на ВЛК майор ОСОБА_1 здав закріплений за ним 5,45 мм автомат АКС 74 № НОМЕР_8 на пункт управління, під охорону оперативній черговій службі командного пункту штабу 1 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , а закріплений за ним 9 мм пістолет ПМ № НОМЕР_9 ОСОБА_1 не здав, що є грубим порушенням «Інструкції про організацію обліку, зберігання в видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359 № про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї боєприпасів у Збройних силах України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 серпня 2005 № 933/11213.
О 20:30 26.07.2025, майор ОСОБА_1 заступник командира батальйону з артилерії НОМЕР_5 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , імовірно, під час конфлікту з дружиною, в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив постріл зі своєї табельної зброї 9 мм ПМ № ОЕ 6950 (1973 року виробництва) в області правої лопатки своїй дружині ОСОБА_2 , 1982 року народження.
У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2250, складеного 27.07.2026 о 01:45 годині та виданого КПН «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та спеціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради, встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, від підпису про ознайомлення з висновком відмовився. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по строю) від 09.07.2026 № 196 під час проходження військово-лікарської комісії майор ОСОБА_1 вважається таким, що виконує обов`язки військової служби.
Зазначені дії призвели до порушення солдатом ОСОБА_1 вимог статей 9, 11, 16, 17, 303, 304 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституцій України та законів України, сумлінно чесно виконувати військовий обов`язок, постійно вивчати військову справу, вдосконалювати свою майстерність, постійно підвищувати свої професійні навички , зразково виконувати свої службові обов`язки, чітко та в зазначений строк виконувати накази командира, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчини, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. 
Таким чином, в діях солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що саме в то день він перебував вдома, а не у військовій частині. Просив суд закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Суд, вислухавши захисника, дослідивши письмові матеріали справи письмові матеріали справи, приходить наступних висновків.
Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з п.1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозицією ч. 3 ст.172-20 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
ОСОБА_1  у провину інкримінується імовірне перебування 26.07.2026 о 20:30 годині, під час конфлікту з дружиною, в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив постріл зі своєї табельної зброї. 
На підтвердження вини ОСОБА_1 надано: протокол про адміністративне правопорушення № 65/2026 від 13.08.2026; письмові поясненнями; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів від 27.07.2026; довідки та рапорти щодо обставин, викладених у протоколі; копія військового квитка на ім`я ОСОБА_1 . 
Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд не може визнати належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.
Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи у контексті положень ст. 62 Конституції України.
Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд, також, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовані в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_10 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 1, 7, 8, 9, 23, 124, 122-4, 221, 247, 252, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 172-20 КУпАП закрити підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Філіпова І. М.