номер провадження справи 26/45/23

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2026 Справа № 908/2950/23(908/1472/26)
м.Запоріжжя Запорізької області 

Суддя Юлдашев Олексій Олексійович, розглянувши матеріали позовної заяви
за позовом ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" (адреса Південне шосе, 57, оф. 44, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69032 ЄДРПОУ 31907458, Представник заявника Маглиш Лада Сергіївна ліквідатор (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса Кам`янське вулиця Ковалевича буд.3 офіс 2, 51931 РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області (ел. пошта zp.official@tax.gov.ua, адреса пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107 ЄДРПОУ 44118663) 
про зобов`язання ГУ ДПС у Запорізькій області вчинити певні дії щодо повернення позивачу зайво сплачених коштів та стягнення з відповідача дебіторської заборгованості банкрута

в межах справи № 908/2950/23
про банкрутство ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" (адреса Південне шосе, 57, оф. 44, м. Запоріжжя, Запорізька обл., 69032 ЄДРПОУ 31907458) 

за участю представників:
від позивача - не з`явився;
від відповідача - Гаврик Святослав Євгенійович, Шевченко Наталія Анатоліївна,

СУТЬ СПОРУ

До Господарського суду Запорізької області 18.06.2026 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Маглиш Лади Сергіївни до Головного управління ДПС у Запорізькій області.
Позивач просить суд:
- Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області задовольнити подані ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» 11.05.2026 із супровідним листом вих. № 02-15/55 заяви про повернення надміру перерахованих коштів з єдиного внеску, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за цивільно-правовими договорами та допомоги з тимчасової непрацездатності, у розмірі 11 271,37 грн на ліквідаційний рахунок банкрута - ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» № НОМЕР_2 .
- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо відмови у задоволенні заяви та неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягає поверненню з бюджету на користь ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ».
- Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на користь ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» 1 787 957,92 грн заборгованості з переплати з податку на додану вартість та зарахувати зазначені кошти на ліквідаційний рахунок банкрута № НОМЕР_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю повернення до ліквідаційної маси банкрута коштів, які, за твердженням позивача, обліковуються в інтегрованих картках платника як переплата з податку на додану вартість та єдиного внеску.

ПРОЦЕСУАЛЬНИЙ РУХ СПРАВИ
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.06.2026 позовну заяву у справі № 908/2950/23 (908/1472/26) передано на розгляд судді Юлдашеву О.О., у провадженні якого перебуває справа № 908/2950/23 про банкрутство ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ».
Підставою передачі позовної заяви раніше визначеному складу суду є те, що заявлений спір підлягає розгляду в межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2950/23 (908/1472/26), постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.
Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
14.07.2026 Головне управління ДПС у Запорізькій області подало заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач просив постановити ухвалу про розгляд справи № 908/2950/23 (908/1472/26) за правилами загального позовного провадження та замінити призначене судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
Заперечення мотивовані тим, що відповідно до частини четвертої статті 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть розглядатися справи про банкрутство та справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На думку відповідача, оскільки позов подано в межах справи про банкрутство, а його ціна становить 1 787 957,92 грн, спір має розглядатися за правилами загального позовного провадження.
23.07.2026 до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Запорізькій області на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.
У судове засідання 30.07.2026 представник позивача не з`явився.
Позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав.
Суд ураховує, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалася, а матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору по суті.
Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Представники відповідача Гаврик С.Є. і Шевченко Н.А. у судовому засіданні підтримали заперечення проти спрощеного позовного провадження та доводи відзиву, просили перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У судовому засіданні 30.07.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ЩОДО ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА ПРОТИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ У СПРОЩЕНОМУ ПОЗОВНОМУ ПРОВАДЖЕННІ
Розглянувши заперечення Головного управління ДПС у Запорізькій області проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно із частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна, спори про визнання недійсними результатів аукціону, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником, спори про повернення або витребування майна боржника чи відшкодування його вартості, спори про стягнення заробітної плати, спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, стаття 7 Кодексу України з процедур банкрутства містить спеціальне процесуальне правило, відповідно до якого спори, стороною в яких є боржник і які вирішуються в межах справи про банкрутство, розглядаються господарським судом за правилами спрощеного позовного провадження.
Предметом цієї справи є вимоги ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ», визнаного банкрутом, про повернення коштів, які позивач вважає своїм майновим активом та які, на його думку, повинні бути включені до ліквідаційної маси боржника.
Таким чином, цей спір безпосередньо стосується формування ліквідаційної маси банкрута, повернення належних боржнику коштів та реалізації ліквідатором повноважень, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.
Спір є відокремленим позовним провадженням у межах справи № 908/2950/23 про банкрутство ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» та підлягає вирішенню судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
При цьому справа № 908/2950/23 (908/1472/26) не є безпосередньо справою про відкриття, здійснення чи закриття провадження у справі про банкрутство в розумінні пункту 1 частини четвертої статті 247 Господарського процесуального кодексу України.
Це окремий позовний спір, стороною якого є боржник, що розглядається в межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Тому посилання відповідача на встановлену пунктом 1 частини четвертої статті 247 Господарського процесуального кодексу України заборону розгляду справ про банкрутство у спрощеному позовному провадженні ґрунтується на помилковому ототожненні основної справи про банкрутство із відокремленим позовним провадженням, що розглядається в межах цієї справи.
Провадження у справі про банкрутство здійснюється за правилами Кодексу України з процедур банкрутства та не є позовним провадженням.
Натомість спори, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство саме у формі позовного провадження з урахуванням спеціальних правил, установлених статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Не є підставою для переходу до загального позовного провадження і посилання відповідача на те, що ціна заявленого позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Загальні положення Господарського процесуального кодексу України щодо вибору форми позовного провадження застосовуються до спорів, стороною в яких є боржник, з урахуванням спеціальних особливостей, прямо встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства не ставить застосування спрощеного позовного провадження у залежність від ціни позову, складності спору, обсягу доказів або волевиявлення його учасників.
Спеціальним законом імперативно визначено процесуальну форму розгляду відповідних спорів - спрощене позовне провадження.
Кодекс України з процедур банкрутства є спеціальним нормативно-правовим актом, який установлює особливості провадження у справах про банкрутство та розгляду спорів, стороною в яких є боржник.
За наявності спеціального правила, встановленого частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, загальні положення статті 247 Господарського процесуального кодексу України підлягають застосуванню лише в частині, яка не суперечить такому спеціальному правилу.
Інше тлумачення фактично позбавляло б змісту прямий припис частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства про розгляд спорів, стороною в яких є боржник, за правилами спрощеного позовного провадження.
Крім того, розгляд спору за правилами спрощеного позовного провадження не обмежує процесуальних прав відповідача.
Справа розглядається у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Відповідачу було надано можливість подати відзив, докази, заяви, клопотання та заперечення, брати участь у судовому засіданні, надавати усні пояснення і висловлювати свою позицію щодо всіх питань, які виникають під час судового розгляду.
Відповідач скористався наданими йому процесуальними правами, подав заперечення проти спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву, письмові докази та забезпечив участь своїх представників у судовому засіданні.
Обґрунтованих доводів про те, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження перешкодив відповідачу належним чином викласти свою правову позицію, надати докази або реалізувати інші процесуальні права, суду не наведено.
З огляду на викладене заперечення Головного управління ДПС у Запорізькій області проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволенню не підлягають.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА
Постановою Господарського суду Запорізької області від 08.02.2024 у справі № 908/2950/23 ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Маглиш Ладу Сергіївну.
Повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури оприлюднено 09.02.2024 за № 72491.
На повторний запит ліквідатора від 23.03.2026 № 02-15/1099 Головне управління ДПС у Запорізькій області листом від 01.04.2026 № 12978/6/08-01-13-02-04 повідомило про те, що за інтегрованими картками платника ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» обліковується:
- переплата з податку на додану вартість за кодом класифікації доходів бюджету 14010100 у розмірі 1 787 957,92 грн;
- переплата з єдиного внеску, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за цивільно-правовими договорами та допомоги з тимчасової непрацездатності, за технологічним кодом 71010000 у розмірі 11 271,37 грн.
Позивач зазначає, що відповідно до статті 62 Кодексу України з процедур банкрутства всі майнові активи банкрута, у тому числі кошти, одержані від стягнення дебіторської заборгованості, включаються до складу ліквідаційної маси.
Розмір визнаних кредиторських вимог до боржника, за твердженням ліквідатора, становить 267 790 971,85 грн.
Ліквідатор уважає, що повернення спірних коштів на ліквідаційний рахунок банкрута необхідне для погашення вимог кредиторів відповідно до встановленої законом черговості.
07.04.2026 ліквідатор звернулася до Головного управління ДПС у Запорізькій області із заявою про повернення надміру сплаченого єдиного внеску у розмірі 11 271,37 грн.
Листом від 17.04.2026 № 16637/6/08-01-24-04-15 контролюючий орган повідомив про невідповідність заяви формі, встановленій додатком 1 до Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021 № 417, та ненадання необхідних документів.
Після отримання копій платіжних документів ліквідатор 11.05.2026 повторно подала заяви про повернення 11 271,37 грн єдиного внеску.
Листом від 27.05.2026 № 20994/6/08-01-24-04-15 Головне управління ДПС у Запорізькій області повідомило про необхідність надання засвідчених копій платіжних документів, за рахунок яких виникла надміру сплачена сума єдиного внеску, що обліковується в інтегрованій картці платника за строком 14.08.2024.
Позивач уважає таку відповідь формальною, оскільки наявність переплати підтверджується інтегрованою карткою платника, ведення якої здійснює податковий орган.
Стосовно переплати з податку на додану вартість ліквідатор зазначає, що зверталася до відповідача із заявами від 07.04.2026 та 07.05.2026 про повернення 1 787 957,92 грн.
Відповідач відмовив у поверненні коштів з посиланням на наявність у позивача податкового боргу та положення статті 43 Податкового кодексу України.
Позивач заперечує проти такого обґрунтування, зазначаючи, що податкові вимоги до боржника вже визнані господарським судом і включені до реєстру вимог кредиторів у справі № 908/2950/23.
На думку ліквідатора, зарахування переплати у рахунок податкового боргу призведе до позачергового задоволення вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області та порушення прав інших кредиторів.
Позивач посилається на частину п`яту статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог допускається за згодою кредитора, якщо це не порушує майнових прав інших кредиторів.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА
Головне управління ДПС у Запорізькій області проти позову заперечує.
Відповідач зазначає, що обидві заяви ліквідатора про повернення єдиного внеску були розглянуті, а тому твердження про бездіяльність контролюючого органу є безпідставним.
Первісна заява від 07.04.2026 № 02-15/3 не відповідала встановленій формі та не містила передбачених Порядком № 417 документів.
До повторної заяви від 11.05.2026 № 02-15/55 ліквідатор додала копії платіжних інструкцій, однак вони не підтверджували платежів, за рахунок яких в інтегрованій картці платника виникла переплата за строком 14.08.2024.
Щодо переплати з податку на додану вартість відповідач зазначає, що відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошових зобов`язань можуть бути повернуті платнику лише за відсутності у нього податкового боргу.
За даними інформаційно-комунікаційних систем податкового органу у ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» наявний податковий борг.
Наявність такого боргу також підтверджується судовими ухвалами про визнання грошових вимог податкового органу у справі № 908/2950/23.
Відповідач указує, що включення податкових вимог до реєстру вимог кредиторів не свідчить про погашення податкового боргу та не усуває обмеження, установленого пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України.
Крім того, заявлена сума 1 787 957,92 грн обліковується в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість, однак складається з різних облікових операцій.
За поясненнями відповідача переплата у розмірі 6 847,58 грн виникла 06.12.2024 внаслідок відображення результатів судового рішення щодо податкового повідомлення-рішення; переплата у розмірі 33,34 грн виникла 06.12.2024 внаслідок відповідної облікової операції; сума 1 781 077,00 грн виникла внаслідок поповнення електронного рахунку платника податку на додану вартість у березні, липні, серпні та вересні 2020 року.
Відповідач уважає, що правовий режим коштів на електронному рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість відрізняється від правового режиму надміру сплачених до бюджету грошових зобов`язань.
На переконання відповідача, позивач неправильно обрав спосіб захисту та не довів існування безумовного обов`язку Головного управління ДПС у Запорізькій області повернути заявлені кошти або подати висновок до органу Казначейства.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Постановою Господарського суду Запорізької області від 08.02.2024 у справі № 908/2950/23 ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Маглиш Л.С.
Листом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 01.04.2026 № 12978/6/08-01-13-02-04 ліквідатора повідомлено про облік за інтегрованими картками платника: 1 787 957,92 грн переплати з податку на додану вартість, 11 271,37 грн переплати з єдиного внеску.
07.04.2026 ліквідатор подала заяву про повернення 11 271,37 грн єдиного внеску.
Листом від 17.04.2026 № 16637/6/08-01-24-04-15 відповідач повідомив про невідповідність заяви встановленій формі та ненадання документа, який підтверджує сплату коштів на рахунок 3556.
11.05.2026 ліквідатор повторно звернулася із заявами про повернення 11 271,37 грн, додавши до них копії платіжних документів.
Листом від 27.05.2026 № 20994/6/08-01-24-04-15 контролюючий орган повідомив про необхідність надання платіжних документів, за рахунок яких виникла сума переплати, що обліковується в інтегрованій картці платника за відповідним строком.
07.04.2026 та 07.05.2026 ліквідатор зверталася із заявами про повернення 1 787 957,92 грн податку на додану вартість.
Листами від 15.04.2026 та 13.05.2026 відповідач повідомив про відсутність підстав для повернення коштів у зв`язку з наявністю у платника податкового боргу.
Судовими ухвалами у справі № 908/2950/23 визнано грошові вимоги податкового органу до ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ», у тому числі:
- 1 789,44 грн заборгованості зі сплати єдиного внеску, віднесеної до другої черги задоволення;
- 215 803,22 грн основного боргу з податку на додану вартість, віднесеного до третьої черги задоволення;
- 254 240,00 грн штрафних санкцій, віднесених до шостої черги задоволення.
Станом на час звернення позивача до відповідача та на час вирішення спору зазначені вимоги не погашені.

ОЦІНКА СУДУ ЩОДО ВИМОГИ ПРО ПОВЕРНЕННЯ 11 271,37 ГРН ЄДИНОГО ВНЕСКУ
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови і порядок його нарахування та сплати визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 23.07.2021 № 417.
Повернення надміру або помилково сплачених сум єдиного внеску здійснюється не лише за фактом відображення певної суми в інтегрованій картці платника, а за результатами дотримання платником спеціальної процедури.
Для повернення коштів платник повинен подати заяву за встановленою формою та відповідні документи, які дають можливість ідентифікувати платіж, рахунок, на який його було здійснено, суму, дату та обставини виникнення надмірної або помилкової сплати.
Інтегрована картка платника є формою оперативного обліку нарахованих і сплачених сум, податкового боргу, переплати та інших показників стану розрахунків платника.
Однак відображення певної суми в інтегрованій картці саме по собі не звільняє платника від обов`язку дотриматися установленої процедури її повернення та надати документи, передбачені спеціальним Порядком.
Судом установлено, що перша заява ліквідатора не відповідала формі, затвердженій Порядком № 417, та не містила необхідних документів.
Після одержання відповіді контролюючого органу ліквідатор подала повторну заяву та додала копії платіжних документів.
Водночас відповідач установив, що надані платіжні документи не підтверджують виникнення переплати, яка відображена в інтегрованій картці платника за строком 14.08.2024.
У листі від 27.05.2026 відповідач не заперечував факт обліку переплати, а повідомив заявника про необхідність надати належні платіжні документи, за рахунок яких утворилася саме та сума, яка заявлена до повернення.
Позивач не надав суду достатніх доказів, які б підтверджували відповідність доданих до повторної заяви платіжних документів сумі переплати, облікованій в інтегрованій картці платника.
Зокрема, матеріали справи не дають можливості встановити, що кожен із наданих ліквідатором платіжних документів був відображений у відповідній інтегрованій картці та що саме за рахунок цих платежів виникла переплата у розмірі 11 271,37 грн за строком, зазначеним контролюючим органом.
За таких обставин у Головного управління ДПС у Запорізькій області не виник безумовний обов`язок прийняти рішення про повернення 11 271,37 грн єдиного внеску.
Не підтверджується матеріалами справи й твердження позивача про бездіяльність відповідача.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень полягає у невчиненні ним юридично значущих дій, які він був зобов`язаний учинити у встановлений законом строк.
У цьому випадку відповідач прийняв обидві заяви ліквідатора, розглянув їх та надав письмові відповіді із зазначенням виявлених недоліків і документів, необхідних для вирішення питання про повернення коштів.
Незгода позивача зі змістом відповіді контролюючого органу не свідчить про бездіяльність такого органу.
Позивач фактично просить суд зобов`язати відповідача прийняти рішення про повернення коштів без встановлення всіх обставин, перевірка яких віднесена законом до повноважень контролюючого органу.
Суд не може підміняти контролюючий орган, самостійно ідентифікувати платежі та приймати замість нього рішення про повернення єдиного внеску за відсутності доказів дотримання всіх установлених спеціальним Порядком умов.
Отже, вимога про зобов`язання відповідача задовольнити заяви від 11.05.2026 про повернення 11 271,37 грн єдиного внеску є недоведеною та задоволенню не підлягає.

ОЦІНКА СУДУ ЩОДО ВИМОГ, ПОВ`ЯЗАНИХ ІЗ ПОВЕРНЕННЯМ 1 787 957,92 ГРН ПОДАТКУ НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
У разі наявності у платника податкового боргу повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок платника здійснюється лише після повного погашення такого податкового боргу.
Отже, відсутність податкового боргу є однією з обов`язкових матеріально-правових умов повернення платнику помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.
У справі встановлено, що станом на час звернення ліквідатора із заявами у ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» існували непогашені податкові зобов`язання.
Відповідні вимоги податкових органів визнані ухвалами господарського суду в межах справи № 908/2950/23 та включені до реєстру вимог кредиторів.
Посилання позивача на те, що після включення вимог податкового органу до реєстру вимог кредиторів у боржника відсутній податковий борг у розумінні статті 43 Податкового кодексу України, суд відхиляє.
Визнання грошових вимог у справі про банкрутство та включення їх до реєстру визначає порядок і черговість їх задоволення у процедурі банкрутства, однак саме по собі не припиняє відповідного грошового зобов`язання та не свідчить про його фактичне погашення.
Податковий борг припиняється внаслідок його сплати, списання, прощення або з інших підстав, установлених законом.
Доказів погашення або припинення податкового боргу ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» матеріали справи не містять.
Відкриття провадження у справі про банкрутство, визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури також не скасовують передбачених Податковим кодексом України умов виникнення права на повернення надміру сплачених коштів.
Кодекс України з процедур банкрутства регулює порядок формування ліквідаційної маси та задоволення вимог кредиторів за рахунок майна і майнових прав, які належать боржнику.
Водночас питання про те, чи виникло у боржника право вимагати повернення певної суми з бюджету, вирішується з урахуванням норм спеціального податкового законодавства.
До ліквідаційної маси можуть включатися лише ті майнові права, які існують у боржника на законних підставах.
Саме по собі відображення певної суми в інтегрованій картці платника не створює безумовної дебіторської заборгованості держави перед платником.
Інтегрована картка є обліковим інформаційним ресурсом контролюючого органу. Відображення в ній переплати підтверджує певний стан розрахунків, але не скасовує необхідності дотримання передбачених законом умов і процедур її повернення.
Крім того, значна частина заявленої суми - 1 781 077,00 грн - виникла, за матеріалами справи, внаслідок поповнення електронного рахунку ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Кошти на електронному рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість мають спеціальний правовий режим.
Їх повернення здійснюється не шляхом безпосереднього стягнення з Державного бюджету України на підставі самого факту відображення відповідної суми в інтегрованій картці, а за процедурою та за наявності умов, передбачених Податковим кодексом України.
Позивач не навів належного розрахунку заявленої до стягнення суми з урахуванням походження кожної її складової та не обґрунтував застосування єдиного способу повернення до всіх складових суми 1 787 957,92 грн.
Матеріали справи не підтверджують, що вся сума 1 787 957,92 грн є надміру сплаченим безпосередньо до Державного бюджету України грошовим зобов`язанням, яке може бути повернуте на поточний рахунок платника за процедурою статті 43 Податкового кодексу України.

ЩОДО ДОВОДІВ ПРО ПОРУШЕННЯ ЧЕРГОВОСТІ ЗАДОВОЛЕННЯ ВИМОГ КРЕДИТОРІВ
Позивач стверджує, що неповернення коштів та можливе їх зарахування у рахунок податкового боргу призведе до позачергового задоволення вимог податкового органу та порушення прав інших кредиторів.
Суд не погоджується із цими доводами.
Відповідно до частини п`ятої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора у разі, якщо це не порушує майнових прав інших кредиторів.
Однак матеріали цієї справи не містять доказів того, що Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснило зарахування спірної переплати у рахунок своїх конкурсних вимог.
Відповідач не посилається на проведення заліку зустрічних однорідних вимог і не доводить припинення своїх кредиторських вимог унаслідок такого заліку.
Предметом спору є правомірність відмови у поверненні коштів у зв`язку з невиконанням установлених законом умов, а не правомірність уже здійсненого контролюючим органом заліку.
Відмова у поверненні коштів через наявність передбаченої законом перешкоди не є тотожною погашенню кредиторських вимог шляхом заліку.
Тому положення частини п`ятої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства не створюють самостійної підстави для задоволення заявленого позову.

ЩОДО ВИМОГИ ПРО ВИЗНАННЯ ПРОТИПРАВНОЮ БЕЗДІЯЛЬНОСТІ
Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у задоволенні заяви та неподання до органу Державної казначейської служби України висновку про повернення коштів.
Зміст зазначеної вимоги є внутрішньо суперечливим, оскільки відмова у задоволенні заяви є дією суб`єкта владних повноважень, вираженою у прийнятті та направленні заявнику відповідної письмової відповіді, а не бездіяльністю.
Матеріалами справи підтверджено, що заяви ліквідатора були розглянуті, а відповідач надав на них письмові відповіді із зазначенням підстав для відмови у поверненні коштів.
Отже, факту невчинення відповідачем дій щодо розгляду заяв позивача судом не встановлено.
Щодо неподання висновку органу Казначейства суд зазначає, що обов`язок контролюючого органу підготувати відповідний висновок виникає за наявності встановлених законодавством підстав для повернення коштів.
Оскільки у ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» наявний непогашений податковий борг, а також не підтверджено правової природи всієї заявленої суми як надміру сплаченого до бюджету грошового зобов`язання, у відповідача не виник безумовний обов`язок сформувати висновок про повернення 1 787 957,92 грн.
За відсутності обов`язку вчинити відповідну дію її невчинення не може кваліфікуватися як протиправна бездіяльність.

ЩОДО ВИМОГИ ПРО СТЯГНЕННЯ КОШТІВ ІЗ ДЕРЖАВНОГО БЮДЖЕТУ УКРАЇНИ
Позивач просить стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області 1 787 957,92 грн.
Водночас Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області не визначене позивачем відповідачем у справі.
Зазначений орган не залучено до участі у справі в процесуальному статусі, який давав би можливість покласти на нього обов`язок здійснити списання та перерахування бюджетних коштів.
Відповідно до принципу диспозитивності господарського судочинства позивач самостійно визначає предмет і підстави позову, спосіб захисту та особу, яка має відповідати за позовом.
Суд не вправі за власною ініціативою змінювати предмет позову, визначати інший спосіб захисту або покладати обов`язки на особу, яка не залучена до участі у справі як відповідач.
Крім того, Головне управління ДПС у Запорізькій області не є розпорядником відповідних бюджетних коштів і не здійснює їх безпосереднього списання з рахунків Державного бюджету України.
Обов`язковою передумовою для перерахування органом Казначейства відповідних коштів є проходження передбаченої законом процедури та наявність належного рішення або висновку контролюючого органу.
У цій справі наявність правових підстав для формування такого висновку не доведена.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту спірних правовідносин та встановленій законодавством процедурі повернення коштів.

ЩОДО ВИКОНАННЯ ЛІКВІДАТОРОМ ПОВНОВАЖЕНЬ У ЛІКВІДАЦІЙНІЙ ПРОЦЕДУРІ
Суд ураховує, що відповідно до статей 12, 61 і 62 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор зобов`язаний уживати заходів щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, стягнення дебіторської заборгованості та формування ліквідаційної маси.
Звернення ліквідатора із заявами до податкового органу та позовом до суду відповідає загальному обов`язку ліквідатора вживати заходів щодо виявлення і повернення активів боржника.
Водночас сам факт виконання ліквідатором покладених на нього повноважень не доводить обґрунтованості заявлених матеріально-правових вимог.
Значний розмір кредиторської заборгованості боржника та необхідність поповнення ліквідаційної маси не створюють у банкрута права на одержання коштів, якщо не виконані передбачені спеціальним законодавством умови їх повернення.
Ліквідаційна процедура не змінює правової природи спірних коштів та не звільняє боржника від дотримання вимог податкового законодавства і законодавства про єдиний внесок.

ОЦІНКА ДОКАЗІВ І ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ СУДУ
Відповідно до статей 13, 73 та 74 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили.
Оцінивши надані сторонами докази окремо та в їх сукупності, суд установив, що позивач не довів:
- дотримання всіх передбачених Порядком № 417 умов для повернення 11 271,37 грн єдиного внеску;
- відповідність поданих платіжних документів сумі переплати, яка обліковується в інтегрованій картці платника за визначеним контролюючим органом строком;
- протиправної бездіяльності відповідача під час розгляду заяв про повернення єдиного внеску;
- відсутності податкового боргу як обов`язкової умови повернення надміру сплачених грошових зобов`язань;
- належності всієї суми 1 787 957,92 грн до категорії надміру сплачених безпосередньо до бюджету грошових зобов`язань;
- наявності у відповідача безумовного обов`язку сформувати і подати органу Казначейства висновок про повернення 1 787 957,92 грн;
- здійснення відповідачем заліку спірної переплати у рахунок конкурсних вимог із порушенням установленої Кодексом України з процедур банкрутства черговості;
- правових підстав для безпосереднього стягнення заявленої суми з Державного бюджету України у визначеному позивачем складі учасників справи.
Наявність суми переплати в інтегрованій картці платника не є достатньою самостійною підставою для задоволення позову, оскільки право на її повернення залежить від дотримання інших установлених законом умов.
Відповідач розглянув звернення ліквідатора та надав на них письмові відповіді, тому твердження про бездіяльність контролюючого органу не відповідає фактичним обставинам справи.
Ураховуючи наявність у позивача непогашеного податкового боргу, недотримання всіх умов повернення єдиного внеску, неоднорідний характер складових суми 1 787 957,92 грн та неналежність обраного способу захисту, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Інші аргументи учасників справи не спростовують установлених судом обставин і не впливають на висновок про відмову в задоволенні позову.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Разом із позовною заявою ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» подало клопотання про відстрочення сплати судового збору в розмірі 33 475,37 грн до ухвалення судового рішення у справі.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.07.2026 позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 33 475,37 грн до ухвалення судового рішення у справі.
Відстрочення сплати судового збору не є звільненням особи від його сплати, а полягає лише у перенесенні встановленого законом строку виконання відповідного обов`язку.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» сплату судового збору може бути відстрочено на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
Отже, з ухваленням рішення у цій справі закінчився строк, до якого позивачу було відстрочено виконання обов`язку зі сплати судового збору.
Згідно з частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Станом на момент ухвалення рішення доказів сплати ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» судового збору в розмірі 33 475,37 грн матеріали справи не містять.
Тому судовий збір, сплату якого було відстрочено до ухвалення рішення у справі, підлягає стягненню з ТОВ НВП «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» у дохід Державного бюджету України в повному розмірі - 33 475,37 грн.
Керуючись статтями 7, 61, 62, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, статтею 43 Податкового кодексу України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір», статтями 13, 42, 73- 79, 86, 116, 123, 129, 165, 202, 232- 233, 236- 241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області із запереченнями проти розгляду справи № 908/2950/23 (908/1472/26) за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження - відмовити.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «БІЛОЦЕРКІВМАЗ», код ЄДРПОУ 31907458, до Головного управління ДПС у Запорізькій області, код ЄДРПОУ ВП 44118663, про зобов`язання вчинити певні дії, визнання бездіяльності протиправною та стягнення 1 787 957,92 грн - відмовити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «БІЛОЦЕРКІВМАЗ» (Південне шосе, буд. 57, офіс 44, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69032; код ЄДРПОУ 31907458) у дохід Державного бюджету України 33 475 (тридцять три тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн 37 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів із дня складення повного судового рішення безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 03 серпня 2026 року.

Суддя О.О. Юлдашев