КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2026 року Київ справа №320/47511/24
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Дніпровського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, третя особа: Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, про визнання протиправними дій, рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася засобами поштового зв`язку 26.07.2024 (у суді позов зареєстровано 16.10.2024) до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області (відповідач 1, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області), Дніпровського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області (відповідач 2, Дніпровський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області).
Просить суд:
- визнати протиправними дії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо повернення до Дніпровського відділу ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області матеріалів справи за заявою позивача від 24.10.2023 №8027-000058781 про прийняття до громадянства України на підставі статті 9 Закону України «Про громадянство України»;
- визнати протиправним та скасувати рішення про припинення провадження за заявою позивача від 11.03.2024, винесене головним спеціалістом сектору громадянства Дніпровського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Тетяною Лях та затверджене начальником Дніпровського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Наталією Чайкою;
- зобов`язати Дніпровський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву позивача від 24.10.2023 №8027-000058781 про прийняття до громадянства України на підставі статті 9 Закону України «Про громадянство України», як особу, яка перебуває у шлюбі з громадянином України понад два роки, з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що документи повертаються до територіального підрозділу ДМС у разі їх неоформлення відповідно до вимог законодавства України, однак жодних обґрунтувань у чому полягає неналежність оформлення поданих позивачем документів відповідачі не зазначили. Наголошує на порушенні порядку винесення рішення про припинення провадження за її заявою. Також вважає відсутніми підстави неприйняття до громадянства України.
Ухвалою суду від 25.10.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (ГУ СБУ у м. Києві та Київській області).
Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву зазначив про відповідність своїх дій та рішення вимогам чинного законодавства. Повідомили, що законодавством визначено перелік документів та порядок вчинення дій особи, яка звертається із заявою про прийняття до громадянства України та порядок дій органу міграційної служби під час розгляду такої заяви і прийняття рішення. Звернули увагу на виключну компетенцію Служби безпеки України надавати оцінку в діях відповідних суб`єктів загроз національним інтересам, національній безпеці, суверенітету та територіальної цілісності. Просили відмовити у задоволенні позову.
Відповідач 2, Дніпровський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, правом на подання відзиву на позов до суду не скористався.
Третя особа надіслала до суду письмові пояснення, у яких заперечує проти задоволення позовних вимог та підтверджує достовірність викладеної у листі від 02.01.2024 № 51/1-11/121-605нт інформації про те, що дії позивача можуть загрожувати національній безпеці України. Вказали, що інформація отримана у ході виконання завдань, визначених Законом України «Про Службу безпеки України».
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
24.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про прийняття до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України», як особи, яка перебуває у шлюбі з громадянином України понад два роки.
01.11.2023 Дніпровський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, відповідно до пункту 93 Порядку № 215, заяву позивача та додані до неї документи надіслав до територіального органу ДМС України.
04.01.2024 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повернув справу позивача до Дніпровського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, оскільки відповідно до листа ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 02.01.2024 № 51/1-11/121-605нт, дії ОСОБА_1 можуть загрожувати національній безпеці України.
11.03.2024 Дніпровським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що недоліки не були усунуті вчасно.
Вважаючи протиправними дії та рішення відповідачів, позивач звернулась до суду із цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначається Законом України від 18.01.2001 №2235-ІІІ «Про громадянство України» (Закон № 2235-ІІІ).
Частиною першою статті 4 Закону № 2235-ІІІ визначено, що питання громадянства України регулюється Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України.
Згідно із частиною першою статті 6 Закону№ 2235-ІІІ громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Статтею 9 Закону№ 2235-ІІІ, зокрема, передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх заявою прийняті до громадянства України.
До громадянства України не приймається особа, яка: 1) вчинила злочин проти людства чи здійснювала геноцид; 2) засуджена в Україні за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину (до погашення або зняття судимості) з урахуванням рівня загрози для національної безпеки держави; 3) вчинила на території іншої держави діяння, яке визнано законодавством України тяжким або особливо тяжким злочином.
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, у тому числі, прийняття до громадянства України, та процедуру подання таких документів і провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (Порядок № 215, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За нормами пункту 1 Порядку № 215 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
Для прийняття до громадянства України особа, яка перебуває у шлюбі з громадянином України понад два роки та отримала дозвіл на імміграцію, подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в», «д» - «є» пункту 45 цього Порядку, а також: а) копію документа, що підтверджує перебування чоловіка (дружини) особи у громадянстві України; б) документ, що підтверджує перебування особи у шлюбі з громадянином України терміном понад два роки (пункт 47 Порядку № 215).
Згідно із пунктом 102 Порядку № 215 територіальний орган Державної міграційної служби України, до якого подано документи, перевіряє: відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України; підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України; відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід з громадянства України не допускається.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження повертаються до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
Територіальний орган Державної міграційної служби України надсилає подані документи до органів Служби безпеки України та Міністерства внутрішніх справ України, які у межах своєї компетенції перевіряють (у тому числі в банках даних Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу) відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається. Про результати перевірки органи Служби безпеки України та Міністерства внутрішніх справ України повідомляють територіальний орган Державної міграційної служби України не пізніш як у двомісячний строк з дня одержання документів.
Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також відсутні підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається, територіальний орган Державної міграційної служби України готує висновок про можливість задоволення клопотання заявника і не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилає цей висновок разом із поданими документами до Державної міграційної служби України.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також будуть виявлені підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається, територіальний орган Державної міграційної служби України готує висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання заявника і не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилає цей висновок разом із поданими документами до Державної міграційної служби України.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що у разі, якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження повертаються до територіального підрозділу ДМС України, до якого документи були подані заявником. Територіальний підрозділ ДМС не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2023 позивач – громадянка російської федерації ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про прийняття до громадянства України № 8027-000058781.
Як зазначено вище, фактичною підставою для припинення провадження за заявою позивача слугував лист ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 02.01.2024 № 51/1-11/121-605нт, у якому зазначено, що дії ОСОБА_1 можуть загрожувати національній безпеці України.
24.02.2025 третя особа надала письмові пояснення щодо позову, в яких підтвердила достовірність викладеної у вказаному листі інформації, що була отримана у ході виконання завдань, визначених Законом України «Про Службу безпеки України».
Варто зазначити, що під час розгляду листа ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 02.01.2024 № 51/1-11/121-605нт відповідачі, зокрема, не оцінювали та не перевіряли реальність існування обставин, наведених третьою особою у згаданому листі, а фактично дійшли висновку про необхідність припинення провадження за заявою позивачки формально, тобто за наявності самого факту надходження вказаного листа.
При цьому інших обставин для припинення провадження за заявою ОСОБА_1 про прийняття її до громадянства України відповідачами не наведено, а судом з матеріалів справи не встановлено.
Суд звертає увагу, що лист СБУ не є самостійним рішенням про відмову у прийнятті до громадянства і не замінює передбаченого Законом України «Про громадянство України» рішення міграційного органу.
Натомість загроза національній безпеці є підставою для неприйняття особи до громадянства, а не недоліком оформлення документів.
Так, дійсно, за визначеннями у статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» від 21.06.2018 № 2469-VIII (Закон № 2469-VIII):
- громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;
- загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;
- національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;
- національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.
Статтею 3 Закону №2469-VIII урегульовано, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.
За нормами частини другої статті 12 Закону № 2469-VIII до складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Служба безпеки України, Державна міграційна служба України.
За положеннями частини першої статті 5 Закону України в №374-IV «Про контррозвідувальну діяльність» спеціально уповноваженим органом державної влади у сфері контррозвідувальної діяльності є Служба безпеки України.
Згідно із частиною першою статті 19 Закону №2469-VIII, Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина: 1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України; 2) боротьбу з тероризмом; 3) контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кібербезпеки, інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури; 4) охорону державної таємниці.
За визначенням у статті 1 Закону України №2229-XII «Про Службу безпеки України» (Закон №2229-XII) Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.
За нормами пункту 13 статті 24 Закону № 2229-XII Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана: брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.
На Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці. До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень проти миру і безпеки людства, тероризму та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України (стаття 2 Закону № 2229-XII).
Суд враховує правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 826/9102/18, від 29.07.2021 у справі №320/8499/20, від 17.04.2025 у справі №600/6944/21-а, де резюмовано, що Служба безпеки України, як державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України, наділена компетенцією надавати оцінку наявності в діях відповідних суб`єктів загроз (реальних та/або потенційних) національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України тощо та приймати за результатами такої оцінки відповідне рішення, спрямоване, окрім іншого, на попередження загроз, прямий або опосередкований вплив на фактори запобігання їхньому виникненню, а також локалізацію та усунення загроз.
Тобто саме до компетенції Служби безпеки України та її органів належить вирішення питання встановлення у діях відповідної особи загрози національній безпеці і у цьому випадку таку загрозу було виявлено, про що сповіщено органи Державної міграційної служби.
У той же час, обставини, пов`язані з можливим створенням особою загрози національній безпеці України, не є недоліками оформлення документів, які можуть бути усунуті заявником, а тому не можуть самі по собі слугувати передбаченою Порядком № 215 підставою для повернення документів та припинення провадження. У разі встановлення передбачених статтею 9 Закону України «Про громадянство України» обставин орган ДМС повинен застосувати саме той юридичний наслідок, який передбачений законом, із наведенням фактичних та правових підстав його застосування.
Суд виходить з того, що отримання органом ДМС інформації від органу СБУ про можливу загрозу національній безпеці України є підставою для проведення відповідної перевірки заявника та врахування її результатів та змісту інформації під час вирішення питання про прийняття до громадянства України, однак не створює передбаченої законом підстави для автоматичного припинення провадження за заявою особи.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний установити та належним чином обґрунтувати наявність саме тих юридично значущих обставин, з якими Закон України «Про громадянство України» пов`язує неприйняття особи до громадянства України і прийняти юридично значиме рішення.
Відповідно, формальне повернення матеріалів справи територіальному підрозділу ДМС та припинення провадження лише з огляду на факт отримання інформації СБУ, без установлення передбачених законом підстав, не відповідає критеріям обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі означених обставин, суд констатує протиправність дій ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо повернення до Дніпровського відділу ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області матеріалів справи за заявою ОСОБА_1 від 24.10.2023 № 8027-000058781 про прийняття до громадянства України на підставі статті 9 Закону України «Про громадянство України» та про необхідність визнання протиправним та скасування рішення про припинення провадження за її заявою від 11.03.2024.
Обраний судом спосіб захисту порушеного права позивача повинен бути ефективним і таким, що виключатиме подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не зумовлював би необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Отже, суд може відновити порушене право позивачки шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Також, за приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Беручи до уваги, що під час судового розгляду встановлено протиправність дій та рішення відповідачів, суд вважає за необхідне зобов`язати Дніпровський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2023 № 8027-000058781 про прийняття до громадянства України на підставі статті 9 Закону України «Про громадянство України».
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
За нормами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 26.07.2024 № 7960-8795-0034-6841.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, враховуючи, що Дніпровський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області не є юридичною особою, діє у складі такого територіального підроздялу ДМС України як ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, то понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань останнього.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо повернення до Дніпровського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області матеріалів справи за заявою ОСОБА_1 від 24.10.2023 № 8027-000058781 про прийняття до громадянства України на підставі статті 9 Закону України «Про громадянство України».
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 11.03.2024 про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 .
Зобов`язати Дніпровський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 24.10.2023 № 8027-000058781 про прийняття до громадянства України на підставі статті 9 Закону України «Про громадянство України».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (код ЄДРПОУ: 42552598; місцезнаходження: м. Київ, вул. Березняківська, буд. 4а) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.