ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/8411/23 пров. № А/857/16199/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Заверухи О.Б., Матковської З.М., 

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року про прийняття звіту в частині та встановлення нового строку для подання звіту на виконання рішення суду у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання до вчинення дій,

суддя(і) у І інстанції Боршовський Т.І., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ, 
дата складення повного тексту рішення 08 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі № 300/8411/23 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУ ПФУ).
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у частині доплати за понаднормовий стаж із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”.
Зобов`язано відповідача здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії позивачу в частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції до змін, внесених Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, з урахуванням проведених платежів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 заяву ОСОБА_1 було задоволено та встановлено ГУ ПФУ строк до 25.03.2025 для подання звіту про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі № 300/8411/23.
25.03.2025 до суду першої інстанції надійшов звіт ГУ ПФУ про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі №300/8411/23, у якому зазначено, що ОСОБА_1 проведено з 01.10.2020 перерахунок пенсії у частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції до змін, внесених Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, з урахуванням проведених платежів. 
Перерахунок проведено з урахуванням загального страхового стажу ОСОБА_1 52 роки 8 місяців 2 дні. 
На виконання вказаного рішення суду нараховано борг за період з 01.10.2020 по 31.03.2025 в сумі 312 419,12 грн. Сума доплати в розмірі 312 419,12 грн за період з 01.10.2020 по 31.03.2025 внесена до Реєстру судових рішень Пенсійного фонду України і виплата буде проведена лише при наявності додаткового фінансування з Державного бюджету України в порядку черговості з урахуванням дати набрання рішення суду законної сили. 
Таким чином, ГУ ПФУ належним чином та в повному обсязі виконало рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі № 300/8411/23 і відповідач просив суд прийняти звіт про виконання вказаного судового рішення. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 прийнято звіт ГУ ПФУ від 24.03.2025 про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі №300/8411/23 у частині проведення ОСОБА_1 з 01.10.2020 перерахунку пенсії в частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції до змін, внесених Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, з урахуванням загального страхового стажу ОСОБА_1 52 роки 8 місяців 2 дні та внесення суми доплати в розмірі 312 419,12 грн за період з 01.10.2020 по 31.03.2025 до Реєстру судових рішень Пенсійного фонду України.
Окрім того, встановлено пенсійному органу новий строк до 09.05.2025 для подання звіту про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі № 300/8411/23 з детальним роз`ясненням щодо зазначеної в розрахунку «Перерахунок пенсії. Версія 1.6.78.1. РІШЕННЯ 926200129549 від 21.03.2025» інформації, а саме в рядках: «Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1 абз.2) (за 17 років)» 246,84 грн.; «Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1 абз.2) (за років)» 5064,36 грн.
Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив зобов`язати ГУ ПФУ вжити додаткових заходів по негайній виплаті заборгованості в розмірі 312 419,12 грн за період з 01.10.2020 по 31.03.2025 та встановити відповідачу новий строк подання звіту. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про внесення нарахованої позивачу доплати пенсії в розмірі 312 419,12 грн до підсистеми «Реєстру судових рішень», куди вносяться також заборгованості перед іншими особами, які мають право на виплату пенсії за рішенням суду, що внесені до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, але не обов`язково що ці особи пільговики. Вважає, що такі дії пенсійного органу призвели до «зрівняловки» статусу позивача з іншими пенсіонерами непільговиками, що є порушенням Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Відповідно до частини 3 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За змістом частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина “судового процесу” для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої разом із практикою Європейського суду з прав людини застосовуються судами як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі “Горнсбі проти Греції” суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Як встановлено судом, у звіті про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 у справі № 300/8411/23 ГУ ПФУ також зазначило, що на виконання вказаного рішення суду нараховано борг за період з 01.10.2020 по 31.03.2025 в сумі 312 419,12 грн. Сума доплати в розмірі 312 419,12 грн за період з 01.10.2020 по 31.03.2025 внесена до Реєстру судових рішень Пенсійного фонду України і виплата буде проведена лише при наявності додаткового фінансування з Державного бюджету України в порядку черговості з урахуванням дати набрання рішення суду законної сили. 
На підтвердження таких обставин суду надано довідку ГУ ПФУ від 24.03.2025 № 177, якою повідомлено про внесення до Реєстру судових рішень Пенсійного фонду України доплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 312 419,12 грн за період з 01.10.2020 по 31.03.2025.
Статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.
Згідно частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З аналізу викладених норм слідує, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зазначена правова норма Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення, підставами її застосування є саме невиконання судового рішення.
Разом із тим, вказаною нормою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, вирішувати питання прийняття звіту, вирішувати питання про накладення штрафу.
Тобто суд наділений правом, а не обов`язком прийняти рішення про подання звіту, прийняття звіту, накладення штрафу.
У той же час, такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі не подання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини невиконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.
Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2023 у справі № 200/3958/19-а зазначив таке.
Судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.05.2020 у справі № 800/320/17 зазначила, що Кодексом адміністративного судочинства України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Згідно з матеріалами справи ГУ ПФУ на виконання судового рішення здійснило перерахунок пенсійного забезпечення позивача у належному розмірі.
Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано пояснення представника ГУ ПФУ про те, що відповідачем проведений у межах наданої компетенції комплекс заходів для повного та неухильного виконання рішення суду у справі №300/8411/23, а виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням, буде проведена Пенсійним фондом України за умови наявності відповідного бюджетного фінансування.
Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Згідно з пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (далі - Положення № 28-2), Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.
Пунктом 3 Положення № 28-2 визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.
Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.
У контексті викладеного слідує висновок, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.05.2022 у справі №360/940/20.
У постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.
Враховуючи те, що відповідачем вчиняються дії з метою виконання судового рішення, яке набрало законної сили, а фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України, апеляційний суд наголошує, що в межах цієї справи, не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для прийняття звіту ГУ ПФУ в частині проведення ОСОБА_1 з 01.10.2020 перерахунку пенсії у частині доплати за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції до змін, внесених Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років, з урахуванням загального страхового стажу ОСОБА_1 52 роки 8 місяців 2 дні та внесення суми доплати в розмірі 312 419,12 грн за період з 01.10.2020 по 31.03.2025 до Реєстру судових рішень Пенсійного фонду України.
Таким чином, наведені скаржником доводи апеляційної скарги не спростовують правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального закону.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи зазначене процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у справі №300/8411/23 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська