Справа № 576/1038/26
Провадження № 2/576/664/26

РІШЕННЯ
і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області 
суддя	Усенко Л.М.	
секретар судового засідання	Бірюк О.І.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу	№ 576/1038/26 	
за позовом	ОСОБА_1 	
відповідач	ОСОБА_2 	
про	зменшення розміру аліментів	
учасники справи та представники:	  	
позивач	ОСОБА_1 	
відповідач	не з`явилась	

ВСТАНОВИВ:
27 квітня 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19.09.2022 вирішено стягувати з позивача аліменти на користь ОСОБА_3 утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення донькою повноліття. Судовим наказом від 23.03.2026 вирішено стягувати з позивача аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення сином повноліття. 
Фактичний розмір аліментів становить частину його доходу, що є завеликим для бюджету позивача. В країні війна, все змінюється, і потребує орієнтування на теперішню дійсність. Після сплати аліментів по двох судових наказах, сплати податків, у нього майже не залишається коштів на життя.
Тому просить зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього, на підставі судових наказів на утримання доньки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6 в розмірі з частини до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, окремо на кожну дитину, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою судді від 12.05.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення їй ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити.
Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. 
Судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2022 в цивільній справі № 576/1226/22 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягування з 29.08.2022 (а.с. 6).
Судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2026 в цивільній справі № 576/619/26 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягування з 13.03.2026 (а.с. 7).
Постановою держаного виконавця Глухівського відділу ДВС у виконавчому провадженні № 70151988 від 27.10.2022 на підставі судового наказу № 576/1226/22 від 19.09.2022 звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , що отримує дохід в КП «Житловий комунальний центр Глухівської міської ради», у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, який виник з 29.08.2022, та який необхідно вирахувати, виходячи з фактичного заробітку (доходу) платника аліментів, далі згідно судового наказу у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття (а.с. 8).
Постановою держаного виконавця Глухівського відділу ДВС у виконавчому провадженні № 80608467 від 26.03.2026 на підставі судового наказу № 576/619/26 від 23.03.2026 звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 з 13.03.2026 із суми доходів у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття (а.с. 9).
З довідки КП «Житловий комунальний центр Глухівської міської ради» про доходи вбачається, що ОСОБА_1 займає посаду директора КП «Житловий комунальний центр Глухівської міської ради» та загальна сума його доходу за період з 01.10.2025 по 31.03.2026 без урахування аліментів становить 105 592,22 грн (а.с.14).
З огляду на предмет та підстави позовної заяви, основне питання, яке постало перед судом у даній справі - це можливість зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 1-2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, ч. 2 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Звертаючись із позовом, позивач посилався на те, що після відрахування аліментів та сплати податків його доходу не вистачає для власниї потреб, посилався на зміст статей 181, 192 СК України, а саме на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а також те, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. 
Із положень статті 192 СК України слідує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є зміна (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, які виникли після ухвалення судом цього рішення.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивач надав суду докази стягнення з нього аліментів на двох неповнолітніх дітей, докази примусового виконання судових наказів та довідку про доходи позивача за період з жовтня 2025 по березень 2026 років. Довідка свідчить про стабільний дохід платника аліментів у вказаний період, і цей дохід не зазнавав зменшення.
Аліменти (ст. 181 СК України) це конкретна, чітко визначена судова або договірна грошова виплата. Вона призначається переважно тоді, коли один із батьків проживає окремо і не бере добровільної участі в повсякденному утриманні дитини.
Обов`язок утримання (ст. 180 СК України) це глобальний обов`язок обох батьків забезпечувати дитину всім необхідним для життя, розвитку та навчання (житло, їжа, одяг, лікування, гуртки). Він діє автоматично від народження дитини і не залежить від того, чи живуть батьки разом, чи розлучені.
Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 зазначено, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже сторона повинна належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.
Отже, належних та достатніх доказів зміни свого сімейного або (та) майнового стану після ухвалення судових рішень про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та до звернення із цим позовом позивач не надав, при цьому зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам дитини, ставить її у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи положення самої дитини. За таких обставин, фактичне втручання держави у спосіб зменшення сплачуваних на дитину аліментів в судовому порядку не є необхідним ні в інтересах самої дитини, ні в інтересах дотримання розумного балансу між виплатами.
Зважаючи на наведене, суд приходить висновку, що необґрунтоване зменшення аліментів на утримання неповнолітньої дитини позивача буде суперечити її інтересам, та не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.
А тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 184, 192, 199 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 20 липня 2026 року.

Суддя Глухівського міськрайонного суду 
Сумської області Л.М. Усенко