ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 240/16540/24
адміністративне провадження № К/990/4810/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року (ухвалене суддею-доповідачем Нагірняк М.Ф.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2026 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Матохнюка Д.Б., суддів: Граб Л.С., Сторчака В. Ю.),
У С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:
- визнати протиправними дії щодо виплати щорічної разової грошової допомоги за 2022 рік та 2023 рік особі з інвалідністю внаслідок війни у меншому розмірі, ніж сім мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги за 2022 рік та 2023 рік особі з інвалідністю внаслідок війни у розмірі сім мінімальних пенсій за віком та з урахуванням раніше виплачених сум.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) має право на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Водночас у 2022 та 2023 роках відповідач виплатив йому зазначену допомогу у меншому розмірі, визначеному постановами Кабінету Міністрів України, а не Законом №3551-XII. На думку позивача, після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 підлягали застосуванню положення статті 13 Закону №3551-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (далі - Закон № 367-XIV), а тому виплата допомоги у меншому розмірі є протиправною. У зв`язку із цим позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплату недоотриманих сум, однак відповіді на своє звернення не отримав, що стало підставою для звернення до суду.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2026 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, у меншому розмірі, ніж 7 мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
4. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 положення частини п`ятої статті 13 Закону №3551-XII підлягали застосуванню в редакції Закону №367-XIV, яка передбачала виплату особам з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Оскільки у 2022 році одночасно діяли норми Закону №3551-XII та положення постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"» від 07 травня 2022 року №540 (далі - постанова КМУ № 540), які по-різному визначали розмір такої виплати, суди дійшли висновку про необхідність застосування Закону №3551-XII як нормативно-правового акта вищої юридичної сили.
5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за 2023 рік, суд першої інстанції врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14 травня 2025 року у зразковій справі №440/14216/23, та дійшов висновку, що виплата позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності України у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідала чинному на той час законодавчому регулюванню.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
6. Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2026 року у справі №240/16540/24 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
7. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статей 13, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII), порушили положення статей 79, 122, 123, 242 КАС України, а також не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, від 22 липня 2021 року у справі №420/718/21, від 24 січня 2024 року у справі №240/11101/23.
8. На переконання скаржника, суди попередніх інстанцій не врахували, що для даної категорії справ встановлено шестимісячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Оскільки щорічна допомога виплачується до 5 травня, а граничний термін її отримання через органи зв`язку чи банки встановлено до 30 вересня, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права (виплату в меншому розмірі) не пізніше 30 вересня відповідного року.
9. Скаржник також обґрунтовує свої доводи посиланнями на висновки Верховного Суду, які не були враховані судами першої і апеляційної інстанцій:
- постанова Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №240/11101/23, у якій сформовано висновок щодо застосування шестимісячного строку звернення до суду та визначення моменту, коли особа повинна була дізнатися про недоплату допомоги до 5 травня.
- постанова Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №420/718/21, у якій зазначено, що з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
- постанова Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, у якій зазначено, що відповідь на заяву не змінює момент початку перебігу строку звернення до суду.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
10. Касаційна скарга надійшла до Суду 02 лютого 2026 року.
11. Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 240/16540/24, витребувано адміністративну справу та запропоновано учасникам справи надати відзив на касаційну скаргу.
12. Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 28 липня 2026 року.
13. При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Позиція інших учасників справи
14. Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій. Копію ухвали про відкриття касаційного провадження разом із копією касаційної скарги було направлено позивачу поштовим відправленням за адресою, зазначеною в матеріалах справи. Однак поштове відправлення зі штрих кодовим ідентифікатором R067145205104 повернулося до Суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Інших відомостей про засоби зв`язку з позивачем матеріали справи не містять.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
15. Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 09 серпня 2022 року, перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
16. Матеріалами справи підтверджується та визнається Управлінням, що у 2022 році управління виплатило позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3391 гривня.
17. Позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату недоплаченої суми разової грошової допомоги за 2022-2023 роки, встановленої статтею 13 Закону № 3551-XII з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 в розмірі семи мінімальних пенсій за віком. 
18. Вважаючи виплату допомоги у неналежному розмірі та ненадання відповіді на його заяву протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
19. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
20. Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
21. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
22. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме - бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
23. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2026 року відповідають не повністю, а доводи касаційної скарги є частково обґрунтованими з огляду на таке.
24. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
25. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
27. Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
28. Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
29. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.
30. Звертаючись із касаційною скаргою, Управління зазначає, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір по суті, не врахували пропуск позивачем установленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з вимогами щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік.
31. На переконання скаржника, про виплату допомоги у розмірі, який позивач вважав неналежним, останній дізнався або повинен був дізнатися у 2022 році, а в будь-якому разі - не пізніше 30 вересня 2022 року, оскільки відповідно до частини четвертої статті 17-1 Закону №3551-XII ця дата була кінцевим строком, до якого особа могла звернутися за отриманням такої допомоги у повному розмірі.
32. Управління вказує, що звернення позивача у 2024 році із заявою про перерахунок допомоги та ненадання відповідачем відповіді на неї не змінюють моменту, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а лише свідчать про час, коли він почав вчиняти дії, спрямовані на його захист. 
33. Оцінюючи наведені доводи, колегія суддів виходить із такого.
34. Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
35. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
36. Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
37. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
38. У постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, на яку посилається скаржник, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що для визначення початку перебігу строку звернення до суду необхідно встановити час, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а тривала пасивна поведінка особи за наявності об`єктивної можливості знати про стан свого пенсійного забезпечення не свідчить про дотримання такого строку. 
39. У цій постанові Верховний Суд також виходив із того, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, тому особа, яка її отримує, має можливість дізнатися про розмір відповідної виплати під час її одержання. Отримання відповіді органу Пенсійного фонду на подану згодом заяву саме собою не змінює моменту, з якого особа повинна була дізнатися про порушення права, якщо вона без зволікань і протягом розумного строку не вчиняла дій для з`ясування правильності нарахування виплати.
40. Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України. Згідно з частиною третьою цієї статті, якщо факт пропуску строку буде виявлено після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку або наведені ним підстави будуть визнані неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
41. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
42. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
43. Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.
Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
44. Такий підхід викладений у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №340/1019/19.
45. Водночас у спорах щодо щорічної разової грошової допомоги до 5 травня момент початку перебігу строку звернення до суду визначається з урахуванням спеціального правового регулювання порядку та граничного строку здійснення такої виплати.
46. Правовий статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та порядок надання відповідних пільг визначає Закон №3551-XII
47. Згідно зі статтею 17-1 Закону №3551-XII щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12- 16 цього Закону, здійснює уповноважений центральний орган виконавчої влади через відділення зв`язку або установи банків: пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
48. Частиною четвертою статті 17-1 Закону №3551-XII передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, у якому здійснюється така виплата.
49. Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що 30 вересня відповідного року є встановленим законом кінцевим строком, до якого особа могла очікувати на отримання щорічної разової грошової допомоги у належному розмірі. Тому в разі неотримання такої допомоги або її отримання в меншому розмірі особа не пізніше цієї дати повинна була дізнатися про можливе порушення свого права.
50. Отже, перебіг шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з вимогами щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги за відповідний рік належить обчислювати з дня, наступного за 30 вересня цього року.
51. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №607/7919/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17 та від 26 березня 2026 року у справі №320/48016/24.
52. Судами попередніх інстанцій установлено, що у 2022 році Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатило позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3391 грн.
53. Отже, про виплату допомоги у розмірі, який позивач вважав меншим від установленого частиною п`ятою статті 13 Закону №3551-XII, він повинен був дізнатися не пізніше 30 вересня 2022 року. Відповідно, перебіг шестимісячного строку звернення до адміністративного суду розпочався 01 жовтня 2022 року та закінчився 31 березня 2023 року.
54. Водночас із цим позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 30 серпня 2024 року, тобто після спливу встановленого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку більш як на один рік і чотири місяці.
55. Звернення позивача у 2024 році до відповідача із заявою про нарахування та виплату недоплаченої частини допомоги не змінює моменту, з якого він повинен був дізнатися про порушення свого права. Таке звернення свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо його захисту, але не створює нового перебігу строку звернення до суду.
56. За змістом частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску строку звернення до адміністративного суду виявлено після відкриття провадження у справі, позов залишається без розгляду за умови, що позивач не заявить про поновлення пропущеного строку або наведені ним у відповідній заяві підстави будуть визнані судом неповажними.
57. Таким чином, у разі звернення до суду після закінчення встановленого законом строку особа має право заявити клопотання про його поновлення. У кожному конкретному випадку суд повинен оцінити наведені у відповідній заяві обставини, якими особа обґрунтовує неможливість своєчасної реалізації права на звернення до суду, перевірити, чи мали такі обставини об`єктивний і непереборний характер, чи виникли вони протягом пропущеного строку, а також дослідити вжиті особою заходи, спрямовані на своєчасний захист порушеного права.
58. Отже, застосуванню передбачених частиною третьою статті 123 КАС України процесуальних наслідків має передувати з`ясування причин пропуску строку звернення до суду, перевірка наведених особою обставин та оцінка доказів, поданих на їх підтвердження.
59. Такий підхід забезпечує справедливий баланс між юридичною визначеністю та правом особи на ефективний судовий захист і запобігає як формальному поновленню строку лише з огляду на соціальний характер спору, так і формальній відмові без урахування індивідуальних обставин.
60. Проте суди попередніх інстанцій, розглянувши позовні вимоги по суті, не перевірили дотримання позивачем установленого законом строку звернення до суду та не з`ясували наявності передбачених частиною третьою статті 123 КАС України передумов для вирішення питання про поновлення такого строку.
61. За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
62. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, розв`язувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
63. За таких обставин Верховний Суд не може вперше на стадії касаційного перегляду вирішити питання про наявність або відсутність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки це потребує встановлення фактичних обставин, дослідження доказів та надання їм оцінки, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 341 КАС України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
64. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково та передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
65. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на яке посилається скаржник у касаційній скарзі та яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
66. У цій справі суд першої інстанції, вирішивши позовні вимоги щодо щорічної разової грошової допомоги за 2022 рік по суті, не перевірив дотримання позивачем установленого частиною другою статті 122 КАС України строку звернення до адміністративного суду, не встановив обставин, що мають значення для вирішення питання про його поновлення, та не надав оцінки відповідним доводам і доказам. Суд апеляційної інстанції цих порушень норм процесуального права не усунув.
67. Допущені судами порушення унеможливили встановлення обставин, необхідних для вирішення питання про наявність або відсутність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду та, відповідно, для визначення можливості розгляду позовних вимог за 2022 рік по суті.
68. За таких обставин судові рішення в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік підлягають скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2026 року у справі №240/16540/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі семи мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплаченої суми.
Справу №240/16540/24 у цій частині направити на новий розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.
В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк
Судді  С.М. Чиркін
В.М. Шарапа