Справа № 367/7954/26
Провадження №2/367/7377/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

09 вересня 2026 року м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області в особі судді Мерзлого Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, —
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі — позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі — відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором (офертою) № 16.10.2025-100001089 від 16.10.2025 у розмірі 17 760,05 грн, а також судових витрат.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 01.07.2026 відкрито провадження у справі № 367/7954/26; справу визнано малозначною і вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
11.08.2026 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому не заперечила проти факту укладення договору та отримання кредитних коштів у сумі 6 000,00 грн, проте заперечила заявлений розмір заборгованості, вважаючи обґрунтованим часткове задоволення позову на суму 3 000,00 грн, а також заявила клопотання про розстрочення виконання майбутнього судового рішення на 6 місяців рівними частинами.
13.08.2026 позивач подав відповідь на відзив, в якій наполягав на стягненні заявленої суми в повному обсязі та заперечив проти розстрочення виконання рішення.
30.08.2026 відповідач подала заперечення на відповідь на відзив (за текстом документа — «відповідь на відповідь на відзив»), в яких навела детальні заперечення щодо порядку зарахування здійснених нею платежів, правомірності нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості та процентів, нарахованих за статтею 625 Цивільного кодексу України. Суд ураховує зміст цього документа як складову правової позиції відповідача, оскільки він ґрунтується на обставинах і доказах, викладених нею раніше, не містить нових позовних вимог і не потребує додаткової процесуальної реакції позивача, а тому його врахування відповідає завданням цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України.
Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін від учасників справи не надходило.
Позиція позивача. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що 16.10.2025 між сторонами в електронній формі, з використанням одноразового ідентифікатора та системи BankID Національного банку України, укладено кредитний договір № 16.10.2025-100001089, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 6 000,00 грн строком на 217 днів (до 20.05.2026) з процентною ставкою 1 % на день (перші три чергові періоди) та 0,5 % на день (наступні періоди), комісією за надання кредиту 540,00 грн та комісією за обслуговування кредитної заборгованості 540,00 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим. Позивач зазначив, що відповідач частково погашала заборгованість (2 550,00 грн — 15.11.2025, 2 390,00 грн — 16.12.2025), однак у повному обсязі зобов`язання не виконала, унаслідок чого станом на дату подання позову утворилася заборгованість у розмірі 17 760,05 грн, з яких: 5 813,50 грн — тіло кредиту; 5 406,55 грн — проценти за користування кредитом; 540,00 грн — комісія за обслуговування кредитної заборгованості; 6 000,00 грн — проценти річних, нараховані відповідно до статті 625 ЦК України за встановленою договором ставкою (еквівалент 170 000 % річних, з обмеженням нарахування за один день сумою 6 000,00 грн).
Позиція відповідача. Відповідач не заперечує факту укладення договору та отримання кредиту в сумі 6 000,00 грн, а також факту часткової сплати заборгованості на загальну суму 4 940,00 грн. Водночас відповідач заперечує проти: (1) порядку зарахування здійснених нею платежів, зазначаючи, що спеціальна черговість, встановлена статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» (спочатку — прострочені та поточні сума кредиту і проценти, і лише в останню чергу — неустойка та інші платежі), має пріоритет над загальною черговістю статті 534 ЦК України, застосованою позивачем; (2) правомірності комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 540,00 грн, вважаючи перелік послуг, за які вона стягується, надто загальним і недоведеним; (3) правомірності та розміру процентів, нарахованих за статтею 625 ЦК України, зазначаючи про їх невідповідність принципу добросовісності та обмеженням, встановленим статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» і статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач вважає обґрунтованим стягнення з неї 3 000,00 грн та просить розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.
Дослідивши подані сторонами докази, суд встановив такі обставини справи.
16.10.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір (оферту) № 16.10.2025-100001089, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 6 000,00 грн на строк 217 днів. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, надісланим на її номер телефону, а особу відповідача ідентифіковано через систему BankID Національного банку України, що підтверджується поданими позивачем доказами і не заперечується відповідачем. Отже, факт укладення договору та отримання кредитних коштів у розмірі 6 000,00 грн, з огляду на приписи статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей 205, 207 ЦК України, суд вважає встановленим і таким, що сторонами не оспорюється.
Судом встановлено, що відповідач здійснила часткове погашення заборгованості на загальну суму 4 940,00 грн: 2 550,00 грн — 15.11.2025 та 2 390,00 грн — 16.12.2025. Факт та розмір цих платежів сторонами не заперечується.
Із наведеного позивачем розрахунку вбачається, що після зарахування зазначених платежів залишок тіла кредиту зменшено лише на 186,50 грн (з 6 000,00 грн до 5 813,50 грн), а решта сплачених коштів (4 753,50 грн) зарахована позивачем на погашення процентів та комісії. При цьому позивач посилався на загальну черговість, встановлену частиною першою статті 534 ЦК України.
Щодо обов`язку повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (частина 1 статті 526 ЦК України).
Оскільки факт укладення договору, отримання кредиту та застосовані договірні процентні ставки (1 % та 0,5 % на день) сторонами не оспорюються, а відповідач не надала власного контррозрахунку розміру основного боргу та процентів за користування кредитом, який спростовував би конкретні цифрові показники, наведені позивачем, суд, керуючись стандартом переконливості доказів (статті 76–81, 89 ЦПК України) та усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15, від 14.07.2020 у справі № 367/4970/13-ц), вважає доведеним розмір тіла кредиту у сумі 5 813,50 грн та процентів за користування кредитом у сумі 5 406,55 грн, а разом — 11 220,05 грн.
Доводи відповідача щодо пріоритету спеціальної черговості зарахування платежів, установленої статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування», перед загальною черговістю статті 534 ЦК України, суд визнає слушними по суті (закон спеціальний має перевагу над загальним — lex specialis derogat generali), однак зазначає, що застосування цієї черговості впливає передусім на розподіл уже сплачених сум між тілом кредиту, процентами та комісією, а не на загальний розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами в сукупності, який позивачем доведено та відповідачем в цифровому вираженні не спростовано. Водночас зазначена спеціальна черговість має самостійне значення для вирішення питання про правомірність стягнення комісії, що зазначено судом нижче.
Щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості (540,00 грн).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» кошти, сплачені споживачем на виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, зараховуються кредитодавцем у визначеній законом черговості, за якою прострочена сума кредиту і прострочені проценти та сума кредиту і проценти за поточний період мають пріоритет перед неустойкою та іншими платежами за договором. Оскільки на момент здійснення відповідачем платежів (15.11.2025 та 16.12.2025) як тіло кредиту, так і проценти за користування кредитом залишалися погашеними лише частково, кошти, сплачені відповідачем, підлягали першочерговому спрямуванню на погашення саме цих вимог, а не комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка згідно з наведеною черговістю підлягає погашенню в останню чергу.
Крім того, суд ураховує, що відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, умова договору про споживчий кредит щодо комісії за додаткові та/або супутні послуги є дійсною лише за умови визначення в договорі конкретного переліку таких послуг та доведення кредитодавцем факту їх фактичного надання. У цій справі перелік послуг, за які стягується комісія за обслуговування («інформаційна підтримка», «можливість здійснення онлайн-платежів», «відновлення пароля», «консультаційні послуги», а також невизначене коло «інших послуг»), сформульований загально, без конкретизації обсягу, вартості та факту фактичного надання кожної складової відповідачу, а тому не відповідає наведеним вимогам. Ця умова договору створює істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу всупереч принципу добросовісності, що відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою для відмови в застосуванні такої умови на користь кредитодавця.
З огляду на викладене, вимога про стягнення 540,00 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості задоволенню не підлягає.
Щодо процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (6 000,00 грн).
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Договором установлено інший (договірний) розмір процентів річних за прострочення — еквівалент 170 000 % річних, з обмеженням нарахування за один день сумою 6 000,00 грн. Такий розмір відповідальності боржника-споживача більш ніж у 56 тисяч разів перевищує законний розмір, установлений частиною 2 статті 625 ЦК України (3 % річних), а його застосування призводить до нарахування протягом приблизно двох місяців прострочення суми, що дорівнює всій сумі виданого кредиту.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача; перелік несправедливих умов, наведений у цій статті, не є вичерпним. Згідно зі статтею 3, частиною третьою статті 509 ЦК України цивільні відносини та зобов`язання ґрунтуються на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Установлення в договорі зі споживачем розміру процентів річних за прострочення, що на порядки перевищує законний розмір і фактично виконує не компенсаційну, а карально-репресивну функцію, суперечить наведеним засадам та є несправедливою умовою договору в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому не підлягає застосуванню в тій частині, у якій встановлений договором розмір перевищує розмір, визначений частиною 2 статті 625 ЦК України.
Застосовуючи законний розмір процентів річних (3 %) до простроченої суми тіла кредиту (5 813,50 грн) за період прострочення з 17.01.2026 (дата, з якої, за твердженням самого позивача, розпочато нарахування процентів за статтею 625 ЦК України) по 15.09.2026 (дата ухвалення цього рішення), що становить 242 дні, суд визначає розмір процентів річних, які підлягають стягненню, у сумі: 5 813,50 грн ? 3 % ? 242/365 = 115,64 грн.
У задоволенні решти вимоги про стягнення процентів за статтею 625 ЦК України, тобто в частині, що перевищує 115,64 грн, суд відмовляє з підстав, викладених вище.
Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення.
Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють його виконання (частина 3 статті 435 ЦПК України), зокрема тяжке захворювання відповідача або членів його сім`ї, його матеріальний стан, стихійне лихо тощо, які підлягають доведенню особою, що на них посилається.
Відповідач обґрунтовує клопотання про розстрочення посиланням на складне матеріальне становище, шкоду, завдану домоволодінню внаслідок бойових дій у березні 2022 року, та погіршення стану здоров`я, проте жодних документальних доказів на підтвердження зазначених обставин (довідок про доходи, медичних документів, доказів пошкодження майна) до матеріалів цієї справи не додано. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка на них посилається. За відсутності належних та допустимих доказів суд не має підстав вважати доведеною наявність виняткових обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення, а тому в задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення в межах цього провадження відмовляє, що не позбавляє відповідача права звернутися з відповідною заявою в порядку статті 435 ЦПК України з наданням належних доказів після ухвалення рішення.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума позовних вимог становила 17 760,05 грн, з яких задоволено 11 335,69 грн (63,83 %). Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та понесено підтверджені витрати на надсилання відповідачу копії позовної заяви у розмірі 120,18 грн, які відповідно до пункту 4 частини 3 статті 133 ЦПК України є судовими витратами, пов`язаними з розглядом справи. Пропорційно розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: судовий збір у розмірі 1 699,38 грн та витрати на надсилання позовної заяви у розмірі 76,71 грн.
Питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення яких позивач, відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, має подати протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення, підлягає вирішенню судом додатково після їх подання та в межах, пропорційних задоволеній частині позову.
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 133, 141, 258–260, 263–265, 273–283 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 1, 8, 9, 11, 12, 19, 20, 21 Закону України «Про споживче кредитування», статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд, —
в и р і ш и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) заборгованість за Кредитним договором № 16.10.2025-100001089 від 16.10.2025 у розмірі 11 335,69 грн, з яких: 5 813,50 грн — тіло кредиту; 5 406,55 грн — проценти за користування кредитом; 115,64 грн — три проценти річних, нараховані відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
У задоволенні решти позовних вимог — у частині стягнення 540,00 грн комісії за обслуговування кредитної заборгованості та в частині стягнення процентів річних за статтею 625 ЦК України у сумі, що перевищує 115,64 грн, — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати у розмірі 1 776,09 грн, з яких: 1 699,38 грн — судовий збір; 76,71 грн — витрати, пов`язані з надсиланням позовної заяви.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду в межах цього провадження відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:       Л.В. Мерзлий