ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 липня 2026 року | Справа № 280/5038/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
25 травня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 01.01.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.08.2006, з 06.10.2006 по 28.02.2021, з 22.03.2021 по 30.06.2025 у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.01.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.08.2006, з 06.10.2006 по 28.02.2021, з 22.03.2021 по 30.06.2025 до її страхового стажу для обчислення розміру пенсії в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати розмір її пенсії з 01.12.2025.
Ухвалою суду від 01.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, позивачка зазначає, що під час призначення пенсії відповідачем протиправно не було зараховано до її стажу у подвійному розмірі періоди роботи з 01.01.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.08.2006, з 06.10.2006 по 28.02.2021, з 22.03.2021 по 30.06.2025, оскільки позивач має право на зарахування зазначеного періоду у подвійному розмірі в силу положень статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просила задовольнити позовні вимоги.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних закладах охорони здоров`я, а також психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. Отже, страховий стаж з 01.01.2004 враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідач зазначає, що з 01.01.2004 в подвійному розмірі зараховується лише стаж роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Відповідач зазначає, що для зарахування стажу роботи позивачу в подвійному розмірі з 01.01.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.08.2006, з 06.10.2006 по 28.02.2021, з 22.03.2021 по 30.06.2025, правових підстав немає, оскільки це не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже періоди роботи позивача після 01.01.2004 року зараховані на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. З урахуванням викладеного у відзиві, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.
З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пільгову пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При призначенні пенсії позивачці періоди трудової діяльності з 01.01.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.08.2006, з 06.10.2006 по 28.02.2021, з 22.03.2021 по 30.06.2025 зараховані до страхового стажу в одинарному розмірі.
Позивач, не погодившись з правомірністю обчислення стажу за період з 01.01.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.08.2006, з 06.10.2006 по 28.02.2021, з 22.03.2021 по 30.06.2025 в одинарному розмірі, звернулася з даним позовом до суду.
Суд зазначає, що 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Записами №№ 5- 20 у трудовій книжці Позивача НОМЕР_1 підтверджується, що Позивач з 01.12.2000 по 31.01.2005 працювала на посаді медичної сестри анестезистки у відділенні реанімації та інтенсивної терапії Клінічного пологового будинку №5, з 01.04.2005 по 31.08.2006 на посаді медичної сестри-анестезистки у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Пологового будинку №1, з 06.10.2006 по 31.05.2019 на посаді медичної сестри-анестезиста у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Пологового будинку №1, з 01.06.2019 по 28.02.2021 на посаді сестри медичної-анестезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії Пологового будинку №3, з 22.03.2021 по 30.06.2025 на посаді сестри медичної стаціонару у відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Запорізький регіональний протипухлинний центр» ЗОР.
Суд зазначає, що на виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України №303 від 08.10.1997 року «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології-реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені відділення анестезіології для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії загального профілю, відділення анестезіології з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Згідно з роз`ясненнями, наданими Міністерством охорони здоров`я України і Міністерством праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 №10.02.11/450 та від 21.06.2002 №02-886з-08, періоди роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (постанова Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі №462/1713/17).
В свою чергу, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі №214/3705/17, від 27 квітня 2023 року у справі №160/14078/22, у яких Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не було зараховано періоди роботи позивачки з 01.01.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.08.2006, з 06.10.2006 по 28.02.2021, з 22.03.2021 по 30.06.2025 у подвійному розмірі.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, буд.3, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 01.01.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.08.2006, з 06.10.2006 по 28.02.2021, з 22.03.2021 по 30.06.2025 у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.01.2004 по 31.03.2005, з 01.04.2005 по 31.08.2006, з 06.10.2006 по 28.02.2021, з 22.03.2021 по 30.06.2025 до її страхового стажу для обчислення розміру пенсії в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати розмір її пенсії з 01.12.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова