Справа № 420/2918/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
І. Зміст позовних вимог.
До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач 2), у якому, просить:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначені пенсії №156050030847 від 15.01.2026 р;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985р.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1981р. по 19.07.1984р.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати пенсію Позивачці з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 01.12.2025 р. довічно.
ІІ. Позиція сторін.
На обґрунтування вказаних вимог представник позивачки зазначає, що 07.01.2026 р. позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, проте 15.01.2026 р. ГУ ПФУ в Дніпропетровській було прийнято рішення №156050030847 про відмову у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому, до страхового стажу роботи Позивачки не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985 р., оскільки на титульній сторінці трудової книжки в записі про зміну прізвища не зазначена дата видачі свідоцтва про шлюб, що є порушенням вимог Інструкції №162 від 20.06.1974 «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», а також період навчання з 01.09.1981 по 19.07.1984 у Сєверодонецькому професійно - технічному училищі 99, оскільки в дипломі НОМЕР_2 від 19.07.1984, зазначено прізвище « ОСОБА_2 », яке не відповідає паспортним даним серії НОМЕР_3 , де прізвище зазначено « ОСОБА_3 », свідоцтво про шлюб не надано. Вважаючи, що усі записи про зміну паспортних даних Позивачки були здійснені з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а з титульного аркуша трудової книжки вбачається, що запис про зміну прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про укладанню шлюбу НОМЕР_4 , засвідчено печаткою Брянська ЦАЛМ Главсільбудтранс та підписом працівника відділу кадрів, а право позивачки на отримання пенсії за віком порушеним, представник позивачки звернувся до суду з даним позовом.
24.02.2026 року судом зареєстровано від ГУ ПФУ в Одеській області відзив на позов, яким просить відмовити у задоволенні позову, оскільки на підставі Закону № 1058-ІУ, рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 15.01.2026 р. №156050030847 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутній необхідного страхового стажу роботи -30 років, оскільки згідно наданих документів страховий стаж позивачки, що дає право на призначення пенсії становить 26 років 06 місяців 29 днів. При цьому, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985 р., оскільки титульна сторінка трудової книжки оформлена з порушенням вимог п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі по тексту Інструкція № 58). При цьому, Порядком № 637 передбачено можливість підтвердження трудового стажу у разі відсутності відповідних записів або неправильних чи неточних записів у трудовій книжці. Однак, жодних допустимих доказів, передбачених п. 3 Порядку № 637 Позивачем під час звернення за призначенням пенсії надано не було. Щодо не зарахування до страхового стажу Позивачки період навчання з 01.09.1981 по 19.07.1984 у Сєверодонецькому професійно-технічному училищі 99, то в дипломі НОМЕР_2 від 19.07.1984, зазначено прізвище « ОСОБА_2 », яке не відповідає паспортним даним серії НОМЕР_3 , де прізвище зазначено « ОСОБА_3 », при цьому свідоцтво про шлюб не надано. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. Проте, жодних допустимих доказів, передбачених п. 8 Порядку № 637 Позивачем під час звернення за призначенням пенсії надано не було. За таких обставин, Позивачем не надано документи на підтвердження спірного періоду страхового стажу, які б в сукупності дали змогу зарахування його до страхового стажу Позивача. Із змісту наведених норм видно, що обов`язок в наданні документів, які б підтверджували страховий стаж особи та періоди роботи на відповідних посадах лежить на особі, що звертається до органів Пенсійного фонду. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Позивача є безпідставним та такими що суперечать нормам діючого законодавства і не підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити та виплачувати пенсію Позивачці з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 01.12.2025р. довічно, то вона не підлягає задоволенню, адже судом не може прийматись відповідне рішення, оскільки це є втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади та буде виходити за межі завдань адміністративного судочинства.
06.03.2026 року на виконання ухвали суду від 13.02.2026 року ГУ ПФУ в Одеській області надано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Відповідач-1 ГУ ДПС в Дніпропетровській області не скористався правом на подання відзиву на позов.
III. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 13.02.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Цією ухвалою зобов`язано відповідачів разом з відзивом надати суду належним чином завірені копії документів пенсійної справи позивача, зокрема: заяву позивача від 07.01.2026 року про призначення пенсії та додані до неї документи ( у разі їх не надання позивачем разом з позовом), рішення, прийняте за результатами розгляду вказаної заяви позивача, докази, які вплинули на його прийняття.
Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягнення 60-річного пенсійного віку 07.01.2026 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон 1058-ІV).
Згідно розписки-повідомленням Суворовського ОУ ПФУ в м. Одеса від 07.01.2026 р. за 236, перелік документів, доданих до заяви, не містить такого переліку. При цьому, перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, вказує на довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 р., свідоцтво про шлюб, фотокартка зі строком їх подання – 06.04.2026 року.
Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
15.01.2026 рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 156050030847 за результатами розгляду наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж заявника на дату звернення становить 26 років 06 місяців 29 днів. 
До страхового стажу не зараховано 
- періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985р., оскільки на титульній сторінці трудової книжки в записі про зміну прізвища не зазначена дата видачі свідоцтва про шлюб, що є порушенням вимог Інструкції №162 від 20.06.1974 «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях».
- період навчання з 01.09.1981 по 19.07.1984 у Сєверодонецькому професійно - технічному училищі 99, оскільки в дипломі НОМЕР_2 від 19.07.1984, зазначено прізвище « ОСОБА_2 », яке не відповідає паспортним даним серії НОМЕР_3 , де прізвище зазначено « ОСОБА_3 ». Свідоцтво про шлюб не надано.
Вважаючи дане рішення відповідача-1 протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
V. Норми права, які застосував суд.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
На підставі частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Спірні правовідносини врегульовані з 01.01.2004 Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон № 1788-ХІІ).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-ІV), яким передбачено, зокрема, 
- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. ( абзац 22 статті1 Закону 1058-ІV)
- відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. ( частина 1 статті 9 Закону № 1058-ІV)
- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. (абзац 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV)
- страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.( абзац перший частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV).
- періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV).
- особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років. ( частина перша статті 26 Закону № 1058-ІV).
Відповідно до Конституції України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій гарантує всім непрацездатним громадянам України Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII ( надалі - Закон № 1788-XII), яким передбачено, зокрема, 
- основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.( стаття 62 Закону № 1788-XII).
Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабміну України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, зокрема, 
- основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. ( пункт перший Порядку № 637);
- за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. ( абзац перший пункту 3 Порядку № 637).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), яким визначено, зокрема, 
- заява про призначення … (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) … подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію). ( абзац перший пункту 1.1 розділу I Порядку № 22-1)
- заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. ( абзац перший пункту 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1).
- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. ( абзац чотирнадцятий пункту 4.2 розділу IV Порядку № 22-1).
- рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. ( абзаци другий, третій пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1).
VI. Оцінка та висновок суду.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Спірність питання у даній справі полягає у правомірності рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №156050030847 від 15.01.2026 щодо відмови Позивачці в призначені пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу.
Як установлено судом та не заперечується відповідачами, звертаючись до територіального пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV Позивачка надала трудову книжку НОМЕР_1 від 06.02.1985 року.
За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу Позивачки не зараховано періоди роботи без конкретизації такого періоду згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985 р., за виключенням періодів роботи згідно індивідуальних відомостях про застраховану особу, оскільки на титульній сторінці трудової книжки в записі про зміну прізвища не зазначена дата видачі свідоцтва про шлюб, а також період навчання з 01.09.1981 по 19.07.1984 у Сєверодонецькому професійно - технічному училищі № 99, оскільки диплом НОМЕР_2 від 19.07.1984, містить прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним серії НОМЕР_3 , за якими прізвище « ОСОБА_3 », свідоцтво про шлюб не надано
Надаючи правову оцінку вказаному рішенню пенсійного органу, суд враховує наступне.
Як зазначалось вище, для призначення пенсії особа повинна подати до органу Пенсійного фонду заяву та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. (ст. 62 Закону № 1788-XII).
Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а, від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 у справі № 550/927/17, від 25.02.2021 у справі № 683/3705/16-а.
При цьому, висновок пенсійного органу щодо підстав для неврахування періодів роботи Позивачки згідно її трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985 року вмотивований відсутністю дати видачі свідоцтва про шлюб на титульному аркуші трудової книжки.
Дослідивши титульний аркуш вказаної трудової книжки, судом встановлено наявність в ньому запису : прізвище « ОСОБА_2 » змінено на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про укладанню шлюбу НОМЕР_4 , який засвідчено печаткою Брянська ЦАЛМ Главсільбудтранс та підписом працівника відділу кадрів. Крім того, на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки однією рискою закреслено колишнє прізвище « ОСОБА_2 » і записано нове « ОСОБА_3 ».
Тобто, судом дійсно встановлено, що дати видачі свідоцтва про шлюб на титульному аркуші трудової книжки відсутня.
При цьому, матеріали пенсійної справи не містять свідоцтва про шлюб Позивачки, що також не заперечується останньою.
В контексті обставин цієї справи та доводів ГУ ПФУ, покладених ним в основу свого рішення про відмову у призначенні пенсії позивачці, суд зазначає, що згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 за № 301 Про трудові книжки відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, (далі Інструкція №58) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
За змістом пункту п. 2.13 Інструкція № 58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється,наприклад колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділів кадрів.
За положеннями пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Пунктом 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.
До 29 липня 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена наказом Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162.
Відповідно до п.п. 2.10-2.11 Інструкції № 162, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по- батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по-батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.
Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до 2.7. Інструкції № 162 якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що стоїть вище, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство.
Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.
Згідно ж з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права з означених вище спірних питань, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо призначення пенсії за віком. ( постанова Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19 , від 17 вересня 2024 року у справі № 440/4164/23 тощо)
Також, недотримання правил ведення трудової книжки, якщо є такі факти, може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права та відповідно не може бути підставою для позбавлення позивача пенсії за віком.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.
Суд зазначає, що право пенсіонера на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 по справі №275/615/17, від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а.
Більш того, Верховний Суд у постанові від 20.01.2022 року №591/7003/16а зауважив, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
З огляду на вказане, суд приймає до уваги, що за змістом п. 2.13 Інструкція № 58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів.
Разом з тим, суд враховує, що в матеріали пенсійної справи Позивачки, до розписки – повідомлення ГУ ПФУ від 07.01.2026 р. додано лист Позивачки від 07.01.2026 р. з проханням призначити їй пенсію згідно наданих документів, оскільки інших документів надати не має можливості через те, що вона виїхала з зони бойових дій у 2022 році з Луганської області м. Попасна та через пожежу в будинку не змогла забрати усі документи.
Натомість, за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
У даному випадку матеріали справи не містять доказів звернення ГУ ПФУ до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем та відображених у його трудовій книжці відомостей щодо періодів роботи та страхового (трудового) стажу позивача.
При цьому, суд зауважує, що хоча й витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, однак перекладання обов`язку доказування, надання відомостей на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 січня 2025 року у справі № 120/8471/23.Проте, матеріали справи не містять доказів вчинення пенсійним органом, направлених на виконання вказаної норми Закону.
Крім того, суд вважає, що перевіряючи надані Позивачкою разом з заявою про призначення пенсії документи, у т.ч. паспорт НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ГУ ПФУ залишив поза увагою те, на сторінці 10 паспорту у розділі « Сімейний стан» міститься запис про реєстрацію шлюбу 05.10.1985 р. з гр. ОСОБА_5 .
Отже, на переконання суду, сумніви відповідача не можуть спростовувати відомості, наявні у паспорті, та позбавити особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.
Таким чином, неврахування періодів роботи Позивачки згідно її трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985 року внаслідок їх не підтвердження коректними записами у трудовій книжці й, як наслідок, у призначенні йому пенсій за віком, пенсійний орган не діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Щодо оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в частині не врахування до страхового стажу Позивачки період її навчання з 01.09.1981 по 19.07.1984 у Сєверодонецькому професійно-технічному училищі 99, у зв`язку з не наданням свідоцтва про шлюб та наявністю розбіжностей у її прізвищі в дипломі НОМЕР_2 від 19.07.1984 - « ОСОБА_2 », а згідно паспортним даним серії НОМЕР_3 - « ОСОБА_3 », тог суд вказує про таке.
Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Як зазначалось вище, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. ( п. 1 Порядку № 637).
Пунктом 8 Порядку № 637 встановлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання, форми навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 , то під номером 1 (один) міститься запис про те, що у період з 01.09.1980 р. по 19.07.1984 р. Позивачка навчалась в ПТУ-99 м. Сєверодонецьк підстава - диплом № НОМЕР_5 від 19.07.1984 р.
При цьому, судом встановлено, що диплом НОМЕР_2 від 19.07.1984, видано ОСОБА_6 про те, що вона 01.09.1981 року вступила до Сєверодонецького професійно-технічного училища 99 та 19.07.1984 року закінчила повний курс.
Як зазначалось вище, то судом вже було встановлено, що у паспорт НОМЕР_3 ОСОБА_4 , на сторінці 10 у розділі « Сімейний стан» міститься запис про реєстрацію шлюбу 05.10.1985 р. з гр. ОСОБА_5 , що на думку суду надає можливість ідентифікувати зміну дошлюбного прізвища Позивачки « ОСОБА_2 » на прізвище « ОСОБА_3 » після шлюбу, про що також свідчить титульний аркуш трудової книжки Позивачки про зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про укладанню шлюбу НОМЕР_4 , засвідчений печаткою Брянська ЦАЛМ Главсільбудтранс та підписом працівника відділу кадрів.
Враховуючи, що спірний період навчання з 01.09.1980 р. по 19.07.1984 р. підтверджується іншими документами пенсійної справи, які містять відомості про шлюб Позивачки та підстави зміни її прізвища, то суд вважає, що у відповідача були наявні підстави для зарахування цього періоду до страхового стажу.
При цьому, зауважує на тому, початок періоду навчання «з 01.09.1980 р.» згідно запису трудової книжки НОМЕР_1 , містить помилку у році « 1980» замість правильного « 1981», згідно диплому НОМЕР_2 від 19.07.1984 р.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
В оскаржуваному рішенні про відмову у призначення пенсії Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області фактично визнано трудову книжку позивача та відповідно всі записи у ній недійсними з підстав того, що на одній титульній сторінці трудової книжки не зазначена дата видачі свідоцтва про шлюб.
Разом з тим, відповідачем-1 не надано пояснень з яких періодів роботи складається страховий стаж позивачки - складає 26 років 06 міс. 29 днів з огляду на його підтвердження згідно індивідуальних відомостях про застраховану особу.
Окрім цього, варто звернути увагу, що відповідно до абзацу 4 п. 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 за №22-1 (далі Порядок №22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Аналіз вказаної норми дає підстави зробити такі висновки:
по-перше, пенсійний орган письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково тільки у тому випадку, коли до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи. Однак, як уже зазначено вище, позивачем до заяви про призначення пенсії було додано всі необхідні документи, в тому числі і основний документ трудову книжку з усіма необхідними записами у ній;
по-друге, якщо навіть припустити, що особа не додала всі необхідні документи до заяви про призначення пенсії, то в такому випадку пенсійний орган письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Однак, в даному випадку жодного подібного повідомлення позивачу зі сторони пенсійного органу не надходило.
Таким чином, суд уважає, що такі дії пенсійного органу мають прояв протиправного перекладенням своїх повноважень на фізичну особу. Тобто, відповідач фактично перекладає на позивача тягар доказування власного неперевіреного сумніву у достовірності і достатності документів, отриманих особою, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
При цьому, якщо Держава, в особі відповідного пенсійного органу, не має доказів зловживання з боку особи при поданні заяви про призначення пенсії в частині документів щодо трудового стажу, за наявності встановлених законом умов для призначення пенсії, то повинна зараховувати відповідний стаж при призначенні такій особі пенсії.
Однак, в даному випадку відповідачем не вжито жодних заходів з метою отримання певної інформації щодо достовірності записів трудової книжки позивача чи належності такої трудової книжки позивачу.
Отже суд вважає надмірним формалізмом не зарахування до страхового стажу позивачки періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985р., а також період навчання з 01.09.1981 р. по 19.07.1984 р. згідно диплому НОМЕР_2 від 19.07.1984 р. у зв`язку зі змінної прізвища Позивачки внаслідок укладення шлюбу.
Підсумовуючи вищевказане та враховуючи, що під час прийняття пенсійним органом рішення про відмову у зарахуванні періодів роботи та навчання позивачки до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985р., не було враховано усі обставини та положення законодавства, що мають значення для призначення пенсії Позивачу, як наслідок, допущено неналежний розгляд поданої заяви і документів, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №156050030847 від 15.01.2026 р. про відмову у призначені пенсії.
Частиною 3 статті 245 КАС України передбачено, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У постанові від 05.09.2018 р. у справі №826/9727/16 Верховний Суд аналізував застосування п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України і дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Аналогічний правовий висновок висвітлено й у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №2340/2921/18.
Оскільки під час розгляду справи судом визнано неправомірним не зарахування до страхового стажу позивачки періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985 р., а також період навчання з 01.09.1981 р. по 19.07.1984 р. згідно диплому НОМЕР_2 від 19.07.1984 р., то позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу Позивачки періоди роботи згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985 р., період навчання згідно диплому НОМЕР_2 від 19.07.1984 р., та повторно розглянути заяву Позивачки від 07.01.2026 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
Щодо підстав визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має вчиняти дії та здійснювати розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у даній справі, суд зазначає наступне.
Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).
Відповідно до абз.13 п.4.2 вказаного Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що розгляд заяви позивача про призначення пенсії за віком здійснювало ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п.4.2 Порядку №22-1, проте прийняло неправомірне рішення про відмову у такому призначенні, то саме даний територіальний орган Пенсійного фонду України має вчиняти дії та здійснювати розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у даній справі
З огляду на вказане, заявлені позивачем вимоги зобов`язального характеру до ГУ ПФУ в Одеській області не підлягають задоволенню.
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
VII. Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Як вбачається з матеріалів справи, при звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 067,00 грн., що підтверджується платіжним документом від 04.02.2026 р.
Оскільки предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.
Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20. 
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в розмірі 1064,96 грн., що відповідає розміру судового збору при поданні до адміністративного суду позову фізичною особою, який містить вимогу немайнового характеру, в електронній формі. (3328,*0,4*0,8) (пункт 3 частини другої статті 4, частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI).
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, 
вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ЄДРПОУ 21910427), до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначені пенсії №156050030847 від 15.01.2026 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 06.02.1985 р. та період навчання в Сєверодонецькому професійно-технічному училищі 99 з 01.09.1981 р. по 19.07.1984 р. згідно диплому НОМЕР_2 від 19.07.1984 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.01.2026 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України №1058-IV " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1064,96 ( одна тисяча шістдесят чотири грн.. 96 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна