Справа № 463/6071/26    Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л. 
Провадження № 33/811/1276/26    Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 серпня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника Голуба С.І., з участю представника потерпілого Блонського М.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 13 липня 2026 року, 
встановив:

постановою Личаківського районного суду м. Львова від 13 липня 2026 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрано йому покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 23 травня 2026 року о 21 год. 29 хв. у м. Львові на вул. Мечникова, 33, керуючи автомобілем «Renault Zoе», р.н. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, при виникненні небезпеки для руху, а саме електросамоката «Bolt» під керуванням ОСОБА_2 , не вживав заходів для зменшення швидкості, в тому числі аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого відбулося зіткнення, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги пунктів 12.1., 13.3. Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 13 липня 2026 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, неправильно оцінив наявні докази, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
Вважає, що суд першої інстанції самостійно визначив відстань між транспортними засобами, момент виникнення небезпеки для руху та зробив висновок про наявність у нього технічної можливості уникнути дорожньо-транспортну пригоду, хоча такі питання потребують спеціальних знань у галузі автотехнічних досліджень і можуть бути вирішені виключно на підставі висновку експерта.
Зазначає, що не погоджується зі складеним протоколом, оскільки рухався зі швидкістю близько 45 км./год, була гарна видимість, самокат з пасажиром та водієм рухався в попутному з ним напрямку по тротуару та раптово звернув справа від нього на нерегульований пішохідний перехід, виїхавши на проїзну частину, а тому намагаючись уникнути зіткнення йому довелось дати вліво. Вважає, що потерпілий порушив ПДР, оскільки такий рухався самокатом по тротуару, мав пасажира, перед перетином пішохідного переходу не спішився та не переконався в безпечності.
Також, до апеляційної скарги подав клопотання про призначення комп?ютерно-технічної та інженерно-транспортної експертизи по обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить зокрема призначити у вказаній справі комп?ютерно-технічну та інженерно-транспортну експертизу по обставинах розвитку дорожньо-транспортної пригоди, проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, та на експертизу поставити питання: провести розкадровку відео розвитку дорожньо-транспортної пригоди; з якою швидкістю рухався автомобіль «Renault Zoe», р.н. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 до ДТП; який пройшов час з моменту виїзду електросамоката на проїзну частину і до моменту зіткнення; як повинен був діяти водій автомобіля «Renault Zoe», р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_3 в даній дорожній ситуації відповідно до ПДР України; як повинен був діяти кермувальник електросамоката «Bolt», бортовий номер В-5279, ОСОБА_2 в даній дорожній ситуації відповідно до ПДР України; чи відповідали дії водія автомобіля «Renault Zoe», р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_1 вимогам ПДР; чи відповідали дії кермувальника електросамоката «Bolt», бортовий номер В-5279, ОСОБА_4 вимогам ПДР; чи мав технічну можливість водій автомобіля «Renault Zoe», р.н. НОМЕР_4 , уникнути зіткнення з моменту виїзду електросамоката на проїзну частину; що з технічної точки зору стало причиною настання дорожньо-транспортної пригоди.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддя дав належну оцінку, відповідає фактичним обставинам справи і не оспорюється апелянтом, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №694308 від 16 червня 2026 року, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23 травня 2026 року, схемою та фототаблицею до такого, а також відеозаписом з місця події..
Поряд з цим, висновок суду першої інстанції про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, є необґрунтованим, що є підставою для зміни оскаржуваної постанови в частині накладеного адміністративного стягнення з огляду на наступне.
На думку апеляційного суду, призначене покарання судом першої інстанції у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік є неспівмірним вчиненому діянню.
Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги, та бере до уваги, що ОСОБА_1 , вину у вчиненому визнає, вперше притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері безпеки дорожнього руху, одружений та має двоє дітей, позитивно характеризується за місцем пролєивання.
Крім того, апеляційний суд враховує те, що відповідно до матеріалів справи вбачається, що електоросамокат під керуванням ОСОБА_2 виїхав безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній вжив всіх заходів для уникнення зіткнення.
Відтак, наявні обставини, що дають можливість змінити стягнення накладене судом першої інстанції.
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому апеляційний суд приходить до висновку, що призначене покарання необхідно замінити на більш м`який вид стягнення у виді штрафу, оскільки це зможе повністю забезпечити мету адміністративного стягнення, сприяти виправленню особи та виконати превентивну функцію щодо вчинення нових адміністративних правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:

апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задоволити.
Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 13 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП – змінити у частині призначеного покарання.
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
У решті постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА