ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/6766/26
Номер провадження 1-кп/495/731/2026
07 серпня 2026 року | м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.06.2026 року за № 12026166240000117 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 05.12.2025 року за ч. 1 ст. 164 КК України
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , будучи обізнаним, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2011 у справі № 2-2878/11 стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.04.2011 і до 07.07.2026, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У подальшому рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2018 у справі № 495/6241/18 змінено розмір аліментів, визначений рішенням суду від 19.05.2011, та постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 800 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Надалі рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2023 у справі № 495/676/23 (провадження № 2/495/431/2023) повторно змінено розмір аліментів, визначений рішенням суду від 12.09.2018, та постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.07.2026 включно.
Незважаючи на викладене, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про встановлений судом обов`язок сплачувати аліменти, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи зазначене рішення та ухиляючись від його виконання, будучи фізично здоровим, упродовж тривалого часу не вживав заходів щодо офіційного працевлаштування, умисно, протиправно порушуючи обов`язки батька, передбачені ч. 2 ст. 51 Конституції України, статтями 180–183 Сімейного кодексу України, всупереч вимогам статей 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, не сплачував встановлені судом кошти (аліменти) на утримання дитини.
Відповідно до вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2025 у справі № 495/9173/25 (провадження № 1-кп/495/1034/2025) ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді одного року пробаційного нагляду.
Незважаючи на засудження за ч. 1 ст. 164 КК України та призначене покарання, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив і, діючи умисно, у період з 01.11.2025 по 31.05.2026 продовжив ухилятися від сплати встановлених судом аліментів.
У зв`язку з цим дії ОСОБА_3 призвели до виникнення нової заборгованості зі сплати аліментів, яка, згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби, за період з 01.11.2025 по 31.05.2026 становить 26 198 гривень 50 копійок, що перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Окрім цього, загальна сума заборгованості станом на 31.05.2026 становить 95 457 гривень 49 копійок.
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за кримінальне правопорушення передбачене ст.164 КК України, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 164 КК України.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акту прокурором долучено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора та заяви потерпілої ОСОБА_4 про згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без її участі та ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст.ст. 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.164 КК України.
Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа, доведена у повному обсязі.
У якості пом`якшуючих обставин суд враховує визнання вини у вчиненому кримінальному проступку, щире каяття.
Обтяжуючі обставини відсутні.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його відношення до вчиненого; особу обвинуваченого, який розлучений, не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий 05.12.2025 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду.
Враховуючи викладене, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків здійснюється відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.72 КК України, згідно якої менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду. 
Отже, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст. 71 КК України з урахуванням правил співвідношення обмеження волі та пробаційного нагляду, передбачених ч. 1 ст.72 КК України, шляхом часткового складання покарань, приєднавши частину невідбутого покарання до покарання призначеного за даним вироком та призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 роки 1 місяць.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та не становитиме надмірний тягар для особи.
Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст. 368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Клопотань про обрання або продовження запобіжного заходу обвинуваченому прокурором не заявлялось.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-371,373-374,376,381,382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2025 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя          ОСОБА_6