707/3459/26 
3/707/890/26 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Морозов В.В., розглянувши матеріали справ про адміністративне правопорушення, які надійшли від Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; на час вчинення правопорушення старшого офіцера розрахункового відділення фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби), старшого лейтенанта, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

До Черкаського районного суду Черкаської області одночасно надійшли матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , щодо якого складено адміністративні протоколи, а саме: протокол № 30 від 07.08.2026, протокол № 31 від 07.08.2026 та протокол № 32 від 07.08.2026 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи викладене, постановою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 17 серпня 2026 року вказані справи про адміністративні правопорушення було об`єднано в одне провадження за унікальним номером 707/3459/26, провадження № 3/707/890/26.
Відповідно до протоколу № 30 від 07.08.2026:
ОСОБА_1 , будучи офіцером розрахункового відділення фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог абз. 2, 4 статті 11, статті 16, абз. 2 статті 88 Статуту внутрішньої служби 3С України, абз. 3,5,7 пункту 1.2 розділу 1 Інструкції № 155, абз. 3, 39 розділу 2, абз. 5 розділу 3 посадової інструкції старшого офіцера розрахункового відділення фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) затвердженої наказом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 22.06.2023 № 873-АГ, 27.07.2023 виконуючи обов`язки військової служби на території НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, який дислокувалася в АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, будучи відповідальним за своєчасність та повноту нарахування військовослужбовцям підйомної допомоги, перевірку наявності виплати зазначеної допомоги, не провів, недбало поставився до виконання своїх посадових обов`язків, та не перевіривши наявність підстав для нарахування ОСОБА_2 підйомної допомоги, не врахував категорію військовослужбовців та той факт, що останній проходив військову службу за мобілізацією та підготував документ на проведення виплат підйомної допомоги, а саме розрахункову-платіжну відомість № 56 від 27.07.2023 в результаті чого, мобілізованому військовослужбовцю ОСОБА_2 було протиправно виплачено підйомну допомогу у сумі 22 457 грн, 16 коп. тим, самим, були завдані збитки державному бюджету у зазначеному розмірі.
Відповідно до протоколу № 31 від 07.08.2026:
ОСОБА_3 , будучи офіцером розрахункового відділення фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог абз. 2, 4 статті 11, статті 16, абз. 2 статті 88 Статуту внутрішньої служби 3С України, абз. 3,5,7 пункту 1.2 розділу 1 Інструкції № 155, абз. 3, 39 розділу 2, абз. 5 розділу 3 посадової інструкції старшого офіцера розрахункового відділення фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) затвердженої наказом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 22.06.2023 № 873-АГ, 27.07.2023 виконуючи обов`язки військової служби на території НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, який дислокувалася в АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, будучи відповідальним за своєчасність та повноту нарахування військовослужбовцям підйомної допомоги, перевірку наявності виплати зазначеної допомоги, не провів, недбало поставився до виконання своїх посадових обов`язків, та не перевіривши наявність підстав для нарахування ОСОБА_4 підйомної допомоги, не врахував категорію військовослужбовців та той факт, що останній проходив військову службу за мобілізацією та підготував документ на проведення виплат підйомної допомоги, а саме розрахункову-платіжну відомість № 56 від 27.07.2023 в результаті чого, мобілізованому військовослужбовцю ОСОБА_4 була протиправна виплачена підйомна допомога у сумі 21 681 грн. 26 коп. тим, самим, були завдані збитки державному бюджету у зазначеному розмірі. 
Відповідно до протоколу № 32 від 07.08.2026:
ОСОБА_3 , будучи офіцером розрахункового відділення фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог абз. 2, 4 статті 11, статті 16, абз. 2 статті 88 Статуту внутрішньої служби 3С України, абз. 3,5,7 пункту 1.2 розділу 1 Інструкції № 155, абз. 3, 39 розділу 2, абз. 5 розділу 3 посадової інструкції старшого офіцера розрахункового відділення фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) затвердженої наказом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 22.06.2023 № 873-АГ, 26.06.2023, виконуючи обов`язки військової служби на території НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, який дислокувалася в АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, будучи відповідальним за своєчасність та повноту нарахування військовослужбовцям підйомної допомоги, перевірку наявності виплати зазначеної допомоги, не провів, недбало поставився до виконання своїх посадових обов`язків, та не перевіривши наявність підстав для нарахування ОСОБА_5 підйомної допомоги, не врахував категорію військовослужбовців та той факт, що останній проходив військову службу за мобілізацією та підготував документ на проведення виплат підйомної допомоги, а саме розрахункову-платіжну відомість № 30 від 26.06.2023 в результаті чого, мобілізованому військовослужбовцю ОСОБА_5 була протиправна виплачена підйомна допомога у сумі 30 926 грн, 49 коп. тим, самим, були завдані збитки державному бюджету у зазначеному розмірі. 
Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
ОСОБА_3  будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справ, у судове засідання не з`явився.
Статтею 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-15 КУпАП, а тому, для забезпечення розгляду справи у межах строку накладення адміністративного стягнення, суд вважає за можливе розглянути справи без участі ОСОБА_3 .
Захисник ОСОБА_3 – адвокат Чернявський А.Л. у судовому засіданні заперечував проти притягнення його довірителя до адміністративної відповідальності та заявив усне клопотання про закриття провадження у справі на підставі вимог частини 1 статті 247 КУпАП та на підставі ст. 38 КУпАП. Тому, що на переконання захисника у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення оскільки на час вчинення правопорушення останній не був ознайомлений посадовою інструкцією. Також зазначив, що закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки кримінальне провадження відкрите після виявлення порушення, після спливу 3-ох місячного строку.
Прокурор Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Бондик Р.В. підтримав обставини, викладені у протоках про адміністративні правопорушення, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_3 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та просив накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Додатково прокурор вказав, що ОСОБА_3 був обізнаний про заборону нарахування підйомної допомоги вказаній у протоколах категорії військовослужбовців, однак проявив недбале ставлення до своїх обов`язків і здійснив нарахування. Щодо твердження сторони захисту про те, що закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності заперечив оскільки, відповідно до статті 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Також, прокурор заперечив доводи сторони захисту щодо закриття провадження у справі на підставі вимог частини 1 статті 247 КУпАП, тому, що на час вчинення правопорушення ОСОБА_3 не був ознайомлений посадовою інструкцією, оскільки при прийнятті на службу останнього було ознайомлено з обов`язками і навіть в своїх письмових поясненнях ОСОБА_3 вказував, що головний бухгалтер частини давав вказівку про нарахування підйомної допомоги військовослужбовцям на підставі наказу про зарахування в списки частини та наказу про вступ до виконання обов?язків, але за виключенням військовослужбовців, в яких в наказі було прописано «призваного на військову службу під час мобілізації», для того щоб унеможливити виплату підйомної допомоги мобілізованим військовослужбовцям.
Вислухавши пояснення захисника – адвоката Чернявського А.Л., заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, вважаю необхідним зазначити наступне.
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому цей строк був неодноразово продовжений, який діє і на даний час.
Відтак, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» правовою основою діяльності Державної прикордонної служби України є Конституція України, Закон України «Про державний кордон України», цей Закон, інші закони України, видані на їх виконання акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Згідно вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України під час виконання покладених на них обов`язків керуються тільки законами, діють на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Відповідно до ст. ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Відповідно до ст. ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2 Посадової інструкції старшого офіцера розрахункового відділення затвердженої наказом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 22.06.2023 № 873-АГ «Про затвердження положень про структурні положення, посадові інструкції», старший офіцер розрахункового відділення організовує і контролює роботу розрахункового відділення в частині нарахування та виплати грошового та інших видів забезпечення військовослужбовцям, які знаходяться на фінансовому забезпеченні мобільного прикордонного загону. Слідкує за виконанням вимог керівних документів, контролює повноту, достовірність та законність проведення ними всіх господарських операцій стосовно правильного і своєчасного нарахування в межах норм та вимог керівних документів грошового забезпечення персоналу мобільного прикордонного загону, організовує своєчасність та повноту нарахування військовослужбовцям допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально - побутових питань, перевіряє наявність відповідного протоколу про розгляд рапортів військовослужбовців щодо надання зазначеної допомоги.
Таким чином, відповідно до посадової інструкції старшого офіцера розрахункового відділення фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) затвердженої наказом від 22.06.2023 № 873-АГ, абзацу 3 розділу 2 судом установлено, що ОСОБА_1 відповідно до своїх обов`язків організовує і контролює роботу розрахункового відділення в частині нарахування та виплати грошового та інших видів забезпечення військовослужбовцям, які знаходяться на фінансовому забезпеченні мобільного прикордонного загону. Слідкує за виконанням вимог керівних документів, контролює повноту, достовірність та законність проведення ними всіх господарських операцій стосовно правильного і своєчасного нарахування в межах норм та вимог керівних документів грошового забезпечення персоналу мобільного прикордонного загону; відповідно до абзацу 39 розділу 2 в частині обов?язку своєчасно доповідає головному бухгалтеру про всі проблемні питання та факти порушення вимог ведення обліку згідно керівних та нормативних документів; відповідно до абзацу 5 розділу 3 в частині права отримувати від керівників структурних підрозділів, а також інших посадових осіб мобільного прикордонного загону інформацію і документи по питанням, які відносяться до його компетенції.
Відтак, судом установлено, що всупереч законодавству, та прямій вказівці головного бухгалтера – начальника фінансово-економічного відділу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 після отримання вказівки щодо нарахування та виплат підйомної допомоги військовослужбовцям переведеним для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , не врахував категорію військовослужбовців та підготував документ на проведення виплат підйомної допомоги, а саме розрахункову-платіжну відомість № 56 від 27.07.2023 в результаті чого, мобілізованим військовослужбовцям ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були протиправно виплачені підйомні допомоги тим, самим, були завдані збитки державному бюджету. 
З урахуванням наведеного, дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується наступними доказами у справі: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 30 від 07.08.2026;
- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 31 від 07.08.2026;
- даними протоколу про адміністративне правопорушення № 32 від 07.08.2026;
- постановою про закриття кримінального провадження від 07.08.2026;
- копією висновку службового розслідування з метою встановлення причин та обставин, наявності або відсутності вини посадових осіб у безпідставній виплаті підйомної допомоги військовослужбовцям та членам їх сімей, які проходили військову службу за призовом під час мобілізації від 14.05.2025;
- копією наказу № 1425-АГ від 16.03.2025;
- копією письмових пояснень ОСОБА_6 від 21.04.2025;
- копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 28.04.2025;
- копією витягу з наказу № 39-ОС від 08.03.2023;
- копією витягу з наказу № 240-ОС від 20.05.2023;
- копією розрахунково – платіжної відомості від 27.07.2023;
- копією витягу з реєстру перерахувань на карткові рахунки № 121 від 27.07.2023
- копією витягу з наказу № 21-ОС від 24.02.2023;
- копією витягу з наказу № 32-ОС від 03.03.2023;
- копією витягу з наказу № 873-АГ від 22.06.2023;
- копією наказу про затвердження положень про структурні підрозділи посадової інструкції;
- копією витягу з наказу № 8-ОС від 14.02.2023;
- копією наказу № 190-ОС від 04.05.2023;
- копією витягу з наказу № 188-ОС від 04.05.2023.
У відповідь на доводи захисника про те, що відповідно до ст. 38 КУпАП закінчилися строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 38 КУпАП зазначено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином, оскільки постанова про закриття кримінального провадження винесена 07.08.2026 і судом установлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, тримісячний термін не пройшов, тому і відсутні підстави для застосування ст. 38 КУпАП.
Відтак, доводи захисника оцінюються судом як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, адже санкція статті передбачає безальтернативне суворе покарання.
Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58).
При цьому, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами.
З огляду на вищевикладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, доведена.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_1 , суд не вбачає.
З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, суд вважає, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, визначеному санкцією статті. 
Дане адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для його виправлення.
Згідно вимог п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 172-15, ст.ст. 36, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

у х в а л и в :

Визнати  ОСОБА_1  винним у вчинені правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 18 700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень 00 копійок.
Роз`яснити особі до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:  В.  В.  Морозов