КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа № 759/21872/24
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/10508/2025 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Рейнарт І.М. 
суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
при секретарі Ящуку Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченка Едуарда Володимировича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року (суддя Ключник А.С.) у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
установив:

у жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за договором надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 02-12-22-01-Ю від 2 грудня 2022 року у розмірі 278 456грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 136 727грн, заборгованості за відсотками у розмірі 21 729,02грн та штрафу за договором застави транспортного засобу у сумі 120 000грн, а також просив стягнути з відповідачки судові витрати по справі.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 2 грудня 2022 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 110 000грн, строком на 12 місяців з фіксованою кредитною ставкою за користування кредитом у розмірі 48 % річних та інші нараховані згідно умов договору суми. В якості забезпечення своїх зобов`язань за цим договором відповідачка передала йому в заставу належне їй рухоме майно, а саме: транспортний засіб KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами)   НОМЕР_2 , про що між ними був укладений договір застави транспортного засобу від 2 грудня 2022 року, який, згідно пункту 2.2. цього договору, був оцінений у 400 000грн. Згідно умов зазначеного договору застави транспортного засобу, за неналежне виконання його умов відповідачка сплачує штраф у розмірі 30 % від вартості предмета застави. 12 грудня 2023 року між ним та відповідачкою був укладений договір № 1 до договору надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 02-12-22-01-Ю від 2 грудня 2022 року, згідно умов сторонами було погоджено, що сума, яка надається кредитодавцем позичальнику становить 0грн, а загальна сума неповернутої позики становить 110 000грн, та з 13 грудня 2023 року встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 54% річних. 10 червня 2024 року між ним та відповідачкою був укладений договір № 2 до договору надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 02-12-22-01-Ю від 2 грудня 2022 року, згідно 

якого сторони погодили, що сума, яка надається кредитодавцем позичальнику становить 29 000грн, а загальна сума неповернутої позики становить 139 000грн.
Позивач зазначав, що станом на 7 жовтня 2024 року заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 136 727грн, заборгованість за відсотками - 21 729,02грн, а всього - 158 456,02грн.
Також, позивач стверджував, що з відповідачки, у зв`язку з порушенням умов договору, підлягає стягненню штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави за договором застави транспортного засобу від 2 грудня 2022 року, що становить 120 000грн.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» суму заборгованості у розмірі 278 456,02грн та судовий збір у розмірі 4 176,84грн.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Дяченко Е.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 02-12-22-01-Ю від 2 грудня 2022 року, у розмірі 158 456,02грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 136 727грн та процентів у розмірі 21 729,02грн. Також просить стягнути з позивача судові витрати.
Представник відповідачки посилається на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 120 000грн.
Представник відповідачки вважає, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував імперативні норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо заборони нарахування та стягнення штрафів за невиконання умов кредитних договорів та похідних від них договорів під час дії воєнного стану на території України. Отже, оскільки договір застави транспортного засобу від 2 грудня 2022 року є похідним від договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 02-12-22-01-Ю від 2 грудня 2022 року, штраф, передбачений пунктом 2.2 договору застави транспортного засобу від 2 грудня 2022 року підлягає списанню.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Гелексі Фінанс» - адвокат Дударенко А.М. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити та стягнути з відповідачки судові витрати, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, так як даною нормою встановлено заборону нарахування та стягнення штрафів за невиконання умов кредитних договорів. Разом з цим, заявлений до стягнення штраф за порушення умов договору застави транспортного засобу не пов`язаний з невиконанням умов кредитного договору, а є санкцією за невиконання обов`язків встановлених договором застави транспортного засобу. При цьому, обставини, на які посилається представник відповідачки, а саме воєнний стан на території України, існували на дату укладення як і договору позики, так і договору застави транспортного засобу.
Представник позивача звертає увагу на те, що відповідачкою не заперечується факт порушення нею умов договору застави транспортного засобу від 2 грудня 2022 року, при цьому, зазначений договір є чинним та таким, що відповідає вимогам цивільного законодавства, що передбачає можливість застосування штрафних санкції саме за порушення умов договору застави. 
Представник відповідачки - адвокат Дяченко Е.В., будучи належним чином повідомленим про судове засідання, призначене на 22 жовтня 2025 року, у судове засідання не з`явився, направив до апеляційного суду клопотання про відкладення 

розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі.
Враховуючи погодження дати судового засідання із представниками сторін у судовому засіданні 23 липня 2025 року, колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання та продовжила апеляційний розгляд у відсутність представника відповідачки.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Дяченка Е.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» - адвоката Дударенко А.М., яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 2 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_2 був укладений договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №02-12-22-01-Ю (надалі - договір №02-12-22-01-Ю), за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 110 000грн зі сплатою фіксованої процентної ставки 48% річних у порядку та на умовах передбачених цим договором, зі строком повернення до 2 грудня 2023 року.
Додатком №1 до договору № 02-12-22-01-Ю визначений графік повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок якого вартість кредиту складає 172 450грн.
З метою забезпечення зобов`язань за договором №02-12-22-01-Ю, 2 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гелексі Фінанс» (заставодержатель) та ОСОБА_2 (заставодавець) був укладений договір застави транспортного засобу (надалі - договір застави), згідно умов якого заставодавець передала у заставу позивача транспортний засіб марки КІА, моделі SPORTAGE, 2013 року випуску, сірий кольору, номер шасі (кузова, рами)    НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата реєстрації - 30 серпня 2013 року, зареєстрований 8011, що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
На підставі договору застави 5 грудня 2022 року в державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження за №30190596.
Відповідно до п.2.2. договору застави за взаємною згодою сторони оцінюють предмет застави в сумі 400 000грн.
За змістом п.п.3.3.1., 3.3.5, 3.3.6., 3.3.7., 3.3.8 договору застави заставодавець зобов`язаний:
негайно передати предмет застави на зберігання заставодержателю у разі порушення заставодавцем умов договору позики або цього договору, шляхом доставки предмету застави у місце, визначене позивачем, передати один комплект ключів та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію предмету застави у володіння позивача заставодержателя;
забезпечити безпеку та цілісність предмету застави, підтримувати належний стан предмета застави, у разі потрапляння до дорожньо-транспортної пригоди або у разі значного погіршення стану предмета застави передати його на зберігання заставодержателю. Не рідше ніж один раз на місяць заставодавець зобов`язаний доставити предмет застави за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, буд.28, для огляду предмета застави заставодержателем;
без письмової згоди заставодержателя предмет застави не має залишати межі Київської області;
предмет застави не має право на виїзд за кордон України, а також на тимчасово окуповані території України;
жодним чином не втручатися до роботи обладнання для стеження встановленим на 

автомобілі.
Положенням п.4.2. договору застави передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання будь-якого з пунктів, а саме: п.п. 3.3.1., 3.3.5, 3.3.6., 3.3.7., 3.3.8. цього договору заставодавець сплачує на рахунок заставодержателя штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави згідно умов цього договору та зобов`язується передати предмет застави на зберігання заставодержателю.
12 грудня 2023 року між ТОВ «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_2 був укладений Договір № 1 про внесення змін та доповнень до Договору №02-12-22-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі 110 000грн на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредитом у розмірі 48% річних з 2 грудня 2022 року по 12 грудня 2023 року, 54% річних з 13 грудня 2023 року та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування), на умовах на строки, встановлених цим договором. Загальна сума неповернутої позики становить 110 000грн. Тип процентної ставки - фіксована.
12 грудня 2023 року між ТОВ «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_2 був укладений договір про внесення змін №1 до договору застави транспортного засобу від 2 грудня 2022 року, згідно умов якого за взаємною згодою сторони домовилися внести зміни до договору застави транспортного засобу, а саме до п. 1.1. розділу 1 та викласти його в наступній редакції: «1.1. цей договір забезпечує виконання заставодавцем зобов`язань, які виникають із договору №02-12-22-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеного між заставодержателем та заставодавцем 02 грудня 2022 року, договору №1 про внесення змін та доповнень Договору №02-12-22-01-1Ю про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12 грудня 2023 року, надалі в текстом - «Договір позики», та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким заставодавець зобов`язаний повернути на умовах договору позики заставодержателю отриману суму позики, в розмірі 110 000 (сто десять тисяч) гривень 00 копійок, з кінцевим терміном повернення заборгованості за Договором позики до 2 червня 2024 року, а також нараховані відсотки, штрафи, пені, комісії у розмірі і випадках, передбачених Договором позики та цим Договором, з врахуванням змін та доповнень до Договору позики та цього Договору, якщо такі будуть укладені.»
На підставі заяви ОСОБА_2 від 10 червня 2024 року щодо збільшення суми кредиту за договором №02-12-22-01-1Ю, 10 червня 2024 року ТОВ «Гелексі Фінанс» та ОСОБА_2 був укладений договір №2 про внесення змін та доповнень до Договору №02-12-22-01-Ю, а саме: викладено п. 1.1. в новій редакції: «за цим договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у сумі 139 000 (сто тридцять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 48 відсотків річних з 2 грудня 2022 року по 12 грудня 2023 року, 54 відсотків річних з 13 грудня 2023 року по 10 червня 2024 року, 60 відсотків річних з 11 червня 2024 року та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим договором. Тип процентної ставки - фіксована. При цьому за договором №1 про внесення змін та доповнень до договору №02-12-22-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12 грудня 2023 року сума, що надається кредитодавцем позичальникові, становить 0 (нуль) гривень 00 копійок. При цьому за договором №2 про внесення змін та доповнень до договору №02-12-22-01-Ю надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 10 червня 2024 року сума, що надається кредитодавцем позичальникові становить 29 000 (двадцять дев`ять 

тисяч) гривень 00 копійок, а загальна сума неповернутої позики складає 139 000 (сто тридцять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок.»
Також, сторони за взаємною згодою домовилися внести зміни до п.1.5. договору №02-12-22-01-Ю та викласти його в новій редакції, за змістом якої кредит надається строком на тридцять місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 02 грудня 2022 року по 02 червня 2025 року.
Крім того, сторони за взаємною згодою домовилися внести зміни до п.1.8. в новій редакції, де:
у п.1.8.1. орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 50,86% річних. Орієнтовна денна процентна ставка складає 0,14095%. Орієнтовна вартість споживчого кредиту складає 226,86% від суми кредиту або 315 332,44грн та включає в себе;
у п.1.8.1.1. проценти (відсотки) за користування споживчим кредитом 113,44% від суми кредиту (у процентному виразі) або 157 682,44грн;
у п. 1.8.2.1. вартість оренди обладнання для стеженння за місцемзнаходження автомобіля з 2 грудня 2022 року по 2 червня 2025 року - 500,00грн;
у п. 1.8.2.2. вартість послуг за встановлення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 2 000,00грн;
у п.1.8.2.3. вартість послуг за вилучення обладнання для стеження за місцезнаходження автомобіля - 1 650,00грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 7 жовтня 2024 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 158 456,02грн та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 136 727грн, заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 21 729,02грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка порушила взяті на себе договірні зобов`язання з повернення грошових коштів, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість у розмірі 278 456грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 136 727грн, заборгованості за відсотками у розмірі 21 729,02грн, умови договору застави від 2 грудня 2022 року, які передбачали наслідком такого порушення сплату штрафу у розмірі 120 000грн.
Апеляційна скарга не містить доводів незаконності рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 136 727грн та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 21 729,02грн, та у прохальній частині апеляційної скарги представник відповідачки просить ухвалити судове рішення про стягнення з відповідачки зазначеної заборгованості, тому відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України рішення суду в цій частині не є предметом апеляційного перегляду.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає по наступне.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та 

справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).
У частині першій статті 574 ЦК України вказано, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно із частиною першою статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави (частини перша, друга статті 583 ЦК України).
У частині 1 статті 584 ЦК України зазначено, що у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.
Згідно частини 1 статті 586 ЦК України заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави.
Відповідачкою не оспорюється, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за 

договором №02-12-22-01-Ю, вона передала у заставу позивача транспортний засіб марки КІА, моделі SPORTAGE, 2013 року випуску, сірий кольору, номер шасі (кузова, рами)   НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата реєстрації - 30 серпня 2013 року, зареєстрований 8011, що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Договір застави чітко визначив умови використання автомобіля під час застави, зокрема, за змістом п.п.3.3.1, 3.3.5. договору застави ОСОБА_2 зобов`язалася негайно передати предмет застави на зберігання позивачу у разі порушення нею умов договору позики або цього договору, шляхом доставки автомобіля (предмета застави) у місце, визначене позивачем, передати один комплект ключів та оригінал свідоцтва про державну реєстрацію предмету застави у володіння позивача та не рідше ніж один раз на місць доставляти предмет застави, тобто автомобіль, за адресою: м. Київ, вул. Предславинська, 28 для огляду предмета застави позивачем.
Положенням п.4.2. договору застави передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання будь-якого з пунктів, а саме: п.п. 3.3.1., 3.3.5, 3.3.6., 3.3.7., 3.3.8. цього договору заставодавець сплачує на рахунок заставодержателя штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави згідно умов цього договору та зобов`язується передати предмет застави на зберігання заставодержателю.
Позивач стверджував, що ОСОБА_2 зазначені зобов`язання за договором застави не виконувала, відповідач цих обставин не заперечувала та не спростовувала.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що порушення відповідачкою пунктів 3.3.1, 3.3.5 договору застави, є підставою для стягнення штрафу у розмірі 120 000грн, що передбачено пунктом 4.2 Договору застави.
Доводи апеляційної скарги щодо заборони нараховувати штрафні санкції за порушення кредитних договорів у період дії воєнного стану, колегія суддів вважає безпідставними.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 21 січня 2025 року у справі №751/3052/23 зазначено, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за 

таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, законодавець передбачив звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця), зокрема, штрафу, за прострочення саме грошового зобов`язання за договором кредиту, тобто за грошовим зобов`язанням.
Разом з тим, як убачається зі змісту позовних вимог, позивач просить стягнути штраф у розмірі 120 000грн за невиконання умов договору застави, а не договору надання коштів у позику №02-12-22-01-Ю, тобто кредитного договору.
Нарахований позивачем штраф не пов`язаний із неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору, а є санкцією за порушення умов саме договору застави.
Згідно положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дяченка Едуарда Володимировича залишити без задоволення, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук