ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6535/26 Справа № 932/18302/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 березня 2026 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 03.07.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , із використанням інформаційно-телекомунікаційної системи (веб-сайт https://credos.com.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1232-8742. Зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на картку позичальниці через систему LiqPay, тоді як відповідачка порушила умови договору щодо своєчасного повернення коштів, здійснивши лише часткові платежі, чим фактично визнала свої боргові зобов`язання (конклюдентні дії). При цьому позивач добровільно обмежив суму вимог за процентами в межах програми лояльності, списавши частину нарахованого боргу.
Враховуючи зазначене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просило суд стягнути з відповідачки заборгованість за електронним договором про відкриття кредитної лінії у розмірі 33 635,00 грн., з яких 7 865,00 грн. — тіло кредиту, а 25 770,00 грн. — проценти. Вирішити питання стосовно судових витрат.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 березня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1232- 8742 від 03.07.2023 в сумі 15 438,39 гривень.
В задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір в сумі 1 111,88 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 , із використанням інформаційно-телекомунікаційної системи (веб-сайт https://credos.com.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1232-8742.
Зазначений правочин укладений у письмовій формі шляхом створення електронного документа, підписаного відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором A0582. Умови договору, що включають Правила надання споживчих кредитів та графік платежів, складають єдине зобов`язання, з якими відповідач була ознайомлена в повному обсязі.
Згідно з умовами договору, відповідач отримала кредит у сумі 7 900,00 грн. на строк 300 днів із встановленою процентною ставкою (зниженою — 2,50% та стандартною — 3,00% на день).
Факт виконання позивачем обов`язку щодо надання грошових коштів підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту та квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про переказ коштів на картковий рахунок відповідача через платіжну систему LiqPay.
Відповідач підтвердила прийняття умов договору шляхом отримання кредитних коштів та вчинення конклюдентних дій, а саме — часткового погашення заборгованості, що свідчить про визнання боргу та виникнення зобов`язання.
Станом на 19.09.2025 року загальна сума заборгованості за договором становить 71 192,92 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення частини боргу в розмірі 33 635,00 грн, що включає прострочене тіло кредиту 7 865,00 грн. та прострочені проценти 25 770,00 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 15438,39 грн, з розрахунку максимальної денної процентної ставки в 1 % відповідно до частини 5 статті 8 Закону України» Про споживче кредитування».
Колегія суддів погоджується із цими висновками суду першої інстанції з таких підстав. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023, до ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною 5, згідно з якою у кредиті для споживача максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % .
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:
ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t?100%, де
ДПС - денна процентна ставка;
ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;
ЗРК - загальний розмір кредиту;
t - строк кредитування у днях.
Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24.12.2023 року.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що, починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5 %, а з 19 серпня 2024 року - не більше 1 %.
Так, стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами у визначеному судом першої інстанції розмірі є обґрунтованим та підтвердженим належними і допустимими доказами.
Оскільки кредитний договір укладено 03.07.2023 року, до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування», обмеження щодо максимальної денної процентної ставки підлягають застосуванню лише за період після 24.12.2023 року, у порядку, встановленому пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, а саме:
з 24.12.2023 по 22.04.2024 не більше 2,5 %;
з 23.04.2024 по 10.06.2024 не більше 1,5 %.
Таким чином, розрахунок заборгованості по відсотках, здійснений судом першої інстанції із застосуванням вказаних обмежень, відповідає вимогам закону та умовам договору, а підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині немає.
Посилання апелянта на те, що кредитний договір №1232-8742 від 03.07.2023 року було укладено до набрання чинності Законом України №3498-IX і тому відсотки за період з 24.12.2023 по 10.06.2024 слід нараховувати виключно за ставками 3,00 % та 1,25 %, визначеними договором, є безпідставними.
Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону №3498-IX), з моменту набрання ним чинності встановлено граничний розмір денної процентної ставки для всіх діючих правовідносин за договорами споживчого кредиту, незалежно від дати їх укладення. При цьому протягом перших 120 днів з 24.12.2023 застосовується ставка, що не перевищує 2,5 % на день, а в наступні 120 днів не більше 1,5 % на день.
Таким чином, обмеження максимальної денної процентної ставки мають імперативний характер і поширюються як на нові, так і на діючі кредитні договори. Отже, суд першої інстанції правомірно здійснив перерахунок заборгованості за відсотками з урахуванням зазначених обмежень, а доводи апеляційної скарги спрямовані на ігнорування чинних вимог закону та не ґрунтуються на його положеннях.
Доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку суд першої інстанції, застосувавши Закон № 3498-IX до спірних правовідносин, обмежив свободу договору, закріплену у статті 6 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки свобода договору не безмежна, адже завжди є об`єктивна потреба в її обмеженні з метою захисту публічних інтересів, інтересів слабкої сторони. Як зазначено в частині 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Сам по собі факт не нарахування відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору, на що посилається заявник в апеляційній скарзі, не може впливати на розмір заборгованості за кредитним договором, яку заявлено в позові.
Посилання в апеляційній скарзі на лист НБУ від 19.02.2024 щодо виконання окремих вимог Закону № 3498-IX, а саме щодо максимального розміру денної процентної ставки, згідно з яким за договорами про споживчий кредит денна процентна ставка повинна розраховуватися саме на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених на дату укладання такого договору, колегія суддів до уваги не бере, оскільки такий лист не є законодавчим актом, а має лише рекомендаційний характер.
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановивши обставини справи.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, та зводяться до незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 15 липня 2026 року.

Головуючий 

Судді