ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р.  м. Київ Справа №911/3221/25 

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ ВОРЛД ТЕХНОЛОДЖІЗ» (04075, м. Київ, вул. Ірини Жиленко, 18)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВР ЕНЕРДЖИ» (07301, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, «Карат» промисловий майданчик (пн), буд. 5А)
про стягнення 400000,00 грн
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В.
Представники сторін:
від позивача: Малеванчук І.В. 
від відповідач: не з`явився 
Обставини справи:
В жовтні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ ВОРЛД ТЕХНОЛОДЖІЗ» (далі – позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВР ЕНЕРДЖИ» (далі – відповідач) про стягнення 400000,00 грн заборгованості з підстав неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 01.09.2023 №ФД2 щодо повернення суми позики у строк, визначений договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01.09.2023 позивач на підставі вищезазначеного укладеного між сторонами договору надав відповідачу позику в загальній сумі 400000,00 грн, яку відповідач після направлення йому позивачем вимоги від 09.09.2025 про дострокове повернення позики не повернув. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.10.2025 відкрито провадження у справі №911/3221/25 за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи, підготовче засідання у справі призначено на 18.12.2025. Ухвала суду від 31.10.2025 про відкриття провадження у справі доставлена позивачу в електронний кабінет ЄСІТС, а відповідачу, який не має зареєстрованого електронного кабінету, направлена поштовим відправленням від 24.12.2025 №R067067700926 (яке відділенням пошти за місцезнаходженням відповідача повернуто до суду 19.01.2026 без вручення адресату, причина невручення відповідачу на відправленні не вказана). 
16.12.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 18.12.2025.
У підготовче засідання 18.12.2025 з`явився позивач, не з`явився відповідач, протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 22.01.2026. Про відкладення підготовчого засідання відповідачу направлено ухвалу суду від 18.12.2026 поштовим відправленням від 24.12.2025 №R067067605389 (яке відділенням пошти за місцезнаходженням відповідача повернуто до суду 29.01.2026 без вручення адресату, причина невручення відповідачу на відправленні не вказана). 
У підготовче засідання 22.01.2026 з`явився позивач, не з`явився відповідач, протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 11.02.2026. Про відкладення підготовчого засідання відповідачу направлено ухвалу суду від 22.01.2026 поштовим відправленням від 03.02.2026 R067092888344 (яке відповідно до даних трекінгу «Укрпошти» відділенням пошти за місцезнаходженням відповідача повернуто до суду 25.02.2026 без вручення адресату, причина невручення відповідачу – за закінченням терміну зберігання).
У підготовче засідання 11.02.2026 з`явились сторони, за наслідками з`ясування питання про можливість закриття підготовчого провадження суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.03.2026. 
У судове засідання 04.03.2026 з`явився позивач, не з`явився відповідач, протокольною ухвалою судове засідання було відкладено на 18.03.2026. Про відкладення судового засідання відповідачу направлено ухвалу суду від 04.03.2026 поштовим відправленням від 10.03.2026 №R067117926599 (яке відповідно до даних трекінгу «Укрпошти» відділенням пошти за місцезнаходженням відповідача повернуто до суду 30.03.2026 без вручення адресату, причина невручення відповідачу – за закінченням терміну зберігання). 
В судове засідання 18.03.2026 з`явився позивач, який підтримав позовні вимоги та заявив про те, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть ним надані після ухвалення рішення суду у справі. Відповідач, будучи обізнаним про розгляд справи судом, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про причини неявки та неподання відзиву суд не повідомляв.
Щодо неявки відповідача суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.
За приписами частини 1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 1 ст.2 та частини 1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач був повідомлений про наявність справи №911/3221/25, оскільки йому були направлені ухвали суду у цій справі. Крім того, відповідач брав участь в підготовчому засіданні і, будучи обізнаним про розгляд справи, не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
При цьому відповідно до частини 7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває. 
Також відповідно до частини 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, одержувати чи не одержувати адресовану стороні поштову кореспонденцію у відділенні поштового зв`язку є правом самої сторони, яким сторона розпоряджається на власний розсуд, а тому у разі невчинення самою стороною дій щодо фактичного одержання у розумний строк адресованої такій стороні поштової кореспонденції вказана суб`єктивна поведінка не може розглядатись як порушення права сторони на участь в судовому засіданні і відповідач має самостійно нести ризик невчинення ним дій щодо одержання у розумний строк адресованої йому поштової кореспонденції.
Відповідач про поважні причини неявки та ненадання відзиву суд не повідомляв. Відповідно до частини 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача за наявними матеріалами справи. 
За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів у судовому засіданні 18.03.2026 після перерви судом оголошено вступну та резолютивну частини цього рішення суду. 
Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд
встановив:
01 вересня 2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ ВОРЛД ТЕХНОЛОДЖІЗ» (позивач у справі, Позикодавець) в якості позикодавця та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВР ЕНЕРДЖИ» (відповідач у справі, Позичальник) в якості позичальника був укладений договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №ФД2, тут і далі – Договір. Копія цього Договору міститься в матеріалах справи №911/3221/25.
Відповідно до п.1.1 цього Договору позивач-позикодавець зобов`язався надати відповідачу-позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу на умовах та у строки передбачені та визначені цим Договором, а відповідач-позичальник зобов`язався повернути надану поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в порядку та на умовах, визначених та передбачених цим Договором.
За приписами п.1.2 цього Договору поворотна фінансова допомога – це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного Договору, який не передбачає нарахування процентів та інших видів компенсацій, як плати за користування такими коштами.
Згідно п.2.1 Договору Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 400000,00 грн.
Відповідно до п.2.2.Договору сума поворотної фінансової допомоги надається Позикодавцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника. 
Згідно з п.3.3 Договору повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів, які складають суму поворотної безвідсоткової фінансової допомоги на поточний рахунок Позикодавця. 
Відповідно до п.3.1 Договору поворотна безвідсоткова фінансова допомога підлягає поверненню в строк до 31 серпня 2026 року.
Водночас за змістом п.7.1 Договору Позикодавець має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної безвідсоткової допомоги, письмово попередивши про це Позичальника за п`ятнадцять робочих днів до моменту повернення наданої поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.
01.09.2023 ТОВ «СЕЙВ ВОРЛД ТЕХНОЛОДЖІЗ» (позивач у справі) фактично надав (перерахував) ТОВ «ВР ЕНЕРДЖИ» (відповідачу у справі) на підставі цього Договору поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в загальній сумі 400000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1077 від 01.09.2023 на суму 100000,00 грн та платіжною інструкцією №1078 від 01.09.2023 на суму 300000,00 грн. 
В вересні 2025 позивач зажадав від відповідача достроково повернути надану поворотну фінансову допомогу, про що представником позивача, адвокатом АБ «Малеванчук та партнери» Малеванчуком І.В. на адресу відповідача 09.09.2025 за вих. №09-1 було направлено вимогу про дострокове повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. За змістом цієї вимоги, кошти поворотної фінансової допомоги підлягали поверненню до 04.10.2025. Факт направлення цієї вимоги відповідачу підтверджується накладною «Укрпошти» від 09.09.2025 №0829200235341 разом з описом вкладення у цінний лист.
25.09.2025 представником позивача на адресу відповідача було повторно направлено вимогу про повернення коштів позики до 04.10.2025. Факт направлення цієї вимоги відповідачу підтверджується накладною «Укрпошти» від 25.09.2025 №0829200246602 разом з описом вкладення у цінний лист.
Отже, строк для повернення відповідачем позивачу поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) в загальній сумі 400000,00 грн настав 04.10.2025, однак матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем вказаного грошового зобов`язання, що виникло з Договору, щодо повернення позивачу отриманої відповідачем позики.
Звертаючись в жовтні 2025 до Господарського суду Київської області з цим позовом до відповідача про стягнення 400000,00 грн заборгованості, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення позики, яка була отримана відповідачем від позивача за Договором.
Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. 
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, суд виходить з того, що між позивачем як кредитором-позикодавцем та відповідачем як позичальником-боржником на підставі Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 01.09.2023 №ФД2 (тут і далі - Договір) виникли майнові правовідносини за договором позики.
Пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У ст.629 Цивільного кодексу України закріплений основоположний принцип договірного права «pacta sunt servanda», відповідно до якого договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст.525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з положеннями ст. 1046 Цивільного кодексу України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Наявними у справі доказами, а саме Договором, платіжними інструкціями позивача №1077 від 01.09.2023 на суму 100000,00 грн та №1078 від 01.09.2023 на суму 300000,00 грн, листом-вимогою представника позивача від 09.09.2025 про дострокове повернення позики в строк до 04.10.2025 підтверджується фактичне надання позивачем відповідачу позики в загальній сумі 400000,00 грн та утворення у відповідача перед позивачем простроченої заборгованості з 05.10.2025 з повернення вказаної позики у зазначеній сумі. 
Вказані докази, наявні у матеріалах справи, відповідачем не спростовані. Доказів належного виконання вказаного грошового зобов`язання з повернення позивачу позики в сумі 400000,00 грн відповідач суду не надав, документально обґрунтовані вимоги позивача не спростував.
Відповідно до положень ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Також відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 ст.15 та частини 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини 2 ст.16 Цивільного кодексу України).
Отже, з огляду на вказані приписи Цивільного кодексу України та умови Договору, суд дійшов висновку про те, що прострочена заборгованість відповідача за Договором в розмірі 400000,00 грн основного боргу матеріалами справи підтверджена та підлягає стягненню з відповідача як боржника. 
Відповідно до частин 1 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 
Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення 400000,00 грн основного боргу підлягають задоволенню повністю як такі, що позивачем документально доведені та відповідачем не спростовані.
У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 4800,00 грн за подання позову відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст. 2, 4-9, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ ВОРЛД ТЕХНОЛОДЖІЗ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВР ЕНЕРДЖИ» про стягнення 400000,00 грн основного боргу задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВР ЕНЕРДЖИ» (07301, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, «Карат» промисловий майданчик (пн), буд. 5А, код ЄДРПОУ 44796889) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ ВОРЛД ТЕХНОЛОДЖІЗ» (04075, м. Київ, вул. Ірини Жиленко, 18, код ЄДРПОУ 36356650) 400000 (чотириста тисяч) грн 00 коп. основного боргу та 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн 00 коп. судового збору.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2026.

Суддя О.О. Третьякова