ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 140/1802/25 пров. № А/857/23849/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Іщук Л.П., Обрізко І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року (головуючий суддя Смокович В.І., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, скасування картки відмови,- 
В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці про коригування митної вартості №UA205140/2024/000268/1 від 30.08.2024; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Волинської митниці №UA205140/2024/002272 від 30.08.2024.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000268/1 від 30 серпня 2024 року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/002272.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОК-АГРО» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір в сумі 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Волинська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі зазначає, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, ст.257 Митного кодексу України для митного оформлення товарів декларантом було подано МД № 24UА205140053079U1 від 22.08.2024 року на товар.
На етапі перевірки правильності визначення митної вартості (п.4.5.10 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі - Порядок №631) ввезених позивачем товарів з`ясовано, що митну вартість заявлено позивачем за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до гр.43 МД.
Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, визначені ст.335 МК України, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», які вказані у гр.44 поданої МД.
Так, під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:
- згідно довідки про транспортні витрати по доставці вантажу № 14286/3 від 12.07.2024 зазначені вантажно-розвантажувальні роботи у порту Клайпеда та комплекс перевантажувальних робіт вантажів, однак дані витрати не зазначені в гр. 21 ДМВ. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості;
- відповідно п.4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) № 21/08/2023 від 21.08.2023 оплата за товар здійснюється в 2 етапи: 30% передоплата протягом 7 календарних днів з моменту підписання Специфікації та 70% вартості товару до прибуття товару в порт призначення, але не пізніше ніж за 30 днів з моменту відправлення. Згідно рахунка-фактури К^СX240012 від 25.03.2024 зазначена оплата шляхом 15% передплата і 85% протягом 14 днів перед завантаженням;
- надані банківські платіжні документи б/н від 28.02.2024, б/н від 22.03.2024, б/н від 15.03.2024 стосовно розрахунків за контрактом 21/08/2023 від 21.08.2023 не ідентифікуються з конкретною партією товару;
- відповідно договору-заявки перевезення вантажу № 163-Д від 11.07.2024 оплата здійснюється після розвантаження та отриманих оригіналів документів. Однак, банківський платіжний документ, який підтверджує факт оплати транспортних послуг згідно договору (контракту) про перевезення не надано. Також, відповідно вищезазначеного документа, передбачений акт виконаних робіт, однак даний документ теж відсутній;
- прайс-лист б/н від 05.01.2024 містить інформацію від відправника; інформацію від виробника товару декларантом не надано, тоді як прайс-лист відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.
Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.
Згідно ст.54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару та усунення виявлених розбіжностей та спростування сумнівів митниці.
Відповідно до ч.6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Декларант надав додаткові документи:
лист №27/08-9 від 27.08.2024 про додаткові пояснення та документи.
Листом №5/2024 від 28.08.2024 декларант повідомив про подані документи для підтвердження заявленої митної вартості.
За умови надання, згідно ч.3 ст.53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню (в тому числі складових митної вартості) і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано.
У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст.55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
При цьому, зауважує, що при проведенні консультації декларанту пропонувалося, у разі наявності цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень 59-63 МК України, повідомити про це митному органу для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару, однак така інформація надана не була.
Про факт її належного проведення також свідчить відсутність будь-яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій, так і в електронній формі. При цьому, звертаємо увагу, що чинним митним законодавством не визначено алгоритму їх проведення та документального підтвердження.
Згідно ч.1 ст.59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:
1) фізичні характеристики;
2) якість та репутація на ринку;
3) країна виробництва;
4) виробник.
Незначні зовнішні відмінності, згідно ч.3 вищевказаної статті не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.
При цьому, згідно ч.4 ст.59 МК України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
З огляду на вказане, Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості від 30.08.2024 №205140/2024/000268/1, згідно якого митну вартість товару визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби.
Митницею за основу для коригування митної вартості взято фактурну вартість ідентичних товарів. Коригування здійснено за заявленим декларантом курсом валюти на момент подачі митної декларації.
З приводу застосованої вартості вважає за необхідне зауважити, що зовнішньоекономічна операція проведена за участі тих же сторін, як продавця, а також того ж виробника товару що свідчить про дотримання митницею умов застосування методу визначення митної вартості товару ціна договору щодо ідентичних товарів згідно ст.59 МК України, зокрема в частині якості та репутації на ринку, країни виробництва, виробника та фізичних характеристик.
Одночасно звертає увагу, що як і в даному випадку товар ввозився приблизно в тій же кількості 22000 кг та 21600 кг відповідно.
Що ж до умов поставок, згідно яких здійснювалось перевезення товарів по вказаних вище МД, то звертає увагу, що фактично базиси умов поставок ввезеного товару, а також товару, вартість по якому було враховано митницею при коригуванні, є аналогічними.
Відповідно до ч.7 ст.55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.
Згідно ч.1 ст.255 МК України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформлення (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.
Згідно абз.2 п.7.1 Порядку №631 картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.
Відповідно до п.7.2. Порядку №631 у картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Таким чином, підставою для відмови у митному оформленні товарів та прийняття карти відмови №UА205140/2024/002272 від 30.08.2024 стали відсутність у поданих до митного оформлення документах належних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, та неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст.53 Митного кодексу України (додаткові документи витребовувались у зв`язку з тим, що документи, які були подані для підтвердження митної вартості, не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містили розбіжності) в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 30.08.2024 №205140/2024/000268/1.
Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного №UА205140/2024/002272 від 30.08.2024 містить причини відмови, вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також в ній вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову. 
А тому, вважає, що відповідач відмовляючи у митному оформленні діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «Док-Агро» (покупець) та ZHEJIANG RISE-START IMPORT AND EXPORT CO., LTD (продавець) 21.08.2023 було укладено зовнішньоекономічний контракт №21/08/2023 (а.с. 38-42).
Відповідно до пункту 1.1. Контракту продавець приймає на себе зобов`язання з поставки і передачі в порядку і строки, встановлені даним контрактом товару.
Пунктом 1.3. Контракту зазначено, що покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар в порядку та строки, встановлені цим Контрактом до тому.
Відповідно до пункту 2.1. Контракту, базис поставки товару згідно з законодавством України з правилами «Інкотермс-2020» вказано у відповідному додатку (специфікації) до Контракту.
Валюта контракту і платежу – долар США (пункт 3.1.).
В пункті 3.2. Контракту сторони визначили, що ціна товару, що поставляється по даному Контракту зазначена у відповідному додатку (специфікації) до Контракту.
Базовий порядок оплати за товар зазначено в пункті 4.1. Контракту, а саме оплата товару за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок в наступному порядку: 1-й етап: 30% передоплата протягом 7 (семи) календарних днів з моменту узгодження і підписання сторонами специфікації до контракту. Продавець зобов`язаний розпочати виробництво товару з дня отримання попередньої оплати на своєму банківському рахунку; 2-й етап: оплата 70% вартості товару повинно бути здійснено покупцем до прибуття товару в порт призначення та не пізніше ніж 30 днів з моменту відправлення.
В пункті 4.2. Контракту визначено, що сторони контракту можуть передбачити інші умови оплати товару, які вказуються в специфікації на поставку відповідної партії товару, що є невід`ємною частиною Контракту.
З метою здійснення господарської операції між покупцем та продавцем було укладено специфікацію №4 від 08.01.2024 щодо продажу L-лізину кормового 98,5% (код УКТЗЕД 2922410000) в якій було визначено наступні умови оплати: 15% - передоплата за товар; 85% - протягом 14 днів перед завантаженням. Термін поставки визначено: квітень 2024 року (арк. спр. 43).
Згідно проформи інвойсу №RQCX240012 від 08.01.2024 та комерційного інвойсу №RQCX240012 від 25.03.2024 на товар L-лізин кормовий 98,5% сторонами узгоджено умови оплати: 15% - передоплата та 85% - протягом 14 днів перед завантаженням, тобто вказані умови оплати в повній мірі корелюються із умовами, що визначені в специфікації №4 від 08.01.2024 (арк. спр. 36-37).
В порядку електронного декларування позивач подав через декларанта ПП «ТРІАДА» митну декларацію №24UA205140053079U1 від 22.08.2024 на товар: «Сировина, що використовується для кормових та технічних продуктів - L-Лізин кормовий гідрохлорид (сіль амінокислоти лізину) (L-LYSINE HCL FEED GRADE 98.5%) вага нетто-22000 кг, у вигляді гранул світло-коричневого кольору, замовлення № 4 20240327, дата виробництва 2024/03/27 термін придастності 2026/03/26 № 4 20240326, дата виробництва 2024/03/26 термін придастності 2026/03/25 CAS 657-27-2. не містить допоміжних (змішаних) речовин (крохмалю, відновлюючих цукрів) Торговельна марка: MEIHUA GROUP Виробник: Jilin Meihua Amino Acid Co., LTD. CN Розфасована та упакована в 880 поліетиленові мішки вагою по 25кг. кожний не містить наркотичних, психотропних засобів та прекурсорів» (арк. спр 27);
На підтвердження заявленої митної вартості товару подано наступні документи, визначені в графі 44 МД, згідно Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», а саме: митна декларація 24UA205140053079U1 від 22.08.2024 (арк. спр. 27); зовнішньоекономічний договір (контракт) №21/08/2023 від 21.08.2023 (арк. спр. 38-42); специфікація №4 видана 08.01.2024 до контракту №21/08/2023 від 21.08.2023 (арк. спр. 43); договір-заявка перевезення вантажів №163-Д від 11.07.2024 (арк. спр. 57); рахунок на оплату ФОП ОСОБА_1 №33.2 від 15.07.2024 (арк. спр. 58); довідка про транспортно - експедиторські витрати ФОП ОСОБА_1 №15/07/2024/1 від 15.07.2024 (арк. спр. 59); довідка ТОВ «ТАНІТ ГРУП» про транспортні витрати по доставці вантажу №14286/3 від 12.07.2024 (арк. спр. 56); договір транспортного експедирування №10.01.2022/93ОД від 10.01.2022 (арк. спр. 47-54); рахунок ТОВ «ТАНІТ ГРУП» №TG030724009 від 03.07.2024 (арк. спр. 55); коносамент №D4924030109 від 09.04.2024; проформа інвойс №RQCX240012 від 08.01.2024 (арк. спр. 36); комерційний інвойс №RQCX240012 від 25.03.2024 (арк. спр. 37); банківський платіжний документ у формі swift від 28.02.2024 (арк. спр. 44); банківський платіжний документ у формі swift від 22.03.2024 (арк. спр. 46); банківський платіжний документ у формі swift від 15.03.2024 (арк. спр. 45); Пакувальний лист (Packing list) №15 від 25.03.2024 (арк. спр. 135); Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 12.07.2024 (арк. спр. 137); Сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 26.03.2024 (арк. спр. 138); Сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 26.03.2024 (зворот арк. спр. 138); висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №142000-3201-0235 від 31.07.2024 (зворот арк. спр. 114-116); Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №142000-3201-0236 від 01.08.2024 (арк. спр. 117-119); висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №142000-3201-0237 від 01.08.2024 (зворот арк. спр. 119-121); сертифiкат про походження товару №24C2200B0432/00930 від 25.03.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 05.01.2024 (арк. спр. 35); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-1/784 від 27.06.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 08.11.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 08.01.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 08.01.2024; Договір про надання послуг митного брокера №089 від 17.03.2023; Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність у товарах наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, ввезення на територію України, вивезення з території України чи транзит через територію України яких здійснюється за наявності дозволу від 15.07.2024; картка безпеки від 10.07.2024; сертифікат здоров`я №224N151300 від 28.03.2024; копія митної декларації країни відправлення №151320240000001365 від 07.04.2024; копія митної декларації країни відправлення №151320240000001366 від 07.04.2024.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею встановлено, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять наступні розбіжності:
- згідно довідки про транспортні витрати по доставці вантажу № 14286/3 від 12.07.2024 зазначені вантажно-розвантажувальні роботи у порту Клайпеда та комплекс перевантажувальних робіт вантажів, однак дані витрати не зазначені в графі 21 ДМВ. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості;
- відповідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) № 21/08/2023 від 21.08.2023 оплата за товар здійснюється в 2 етапи: 30% передоплата протягом 7 календарних днів з моменту підписання Специфікації та 70% вартості товару до прибуття товару в порт призначення, але не пізніше ніж за 30 днів з моменту відправлення. Згідно рахунка-фактури RQCX240012 від 25.03.2024 зазначена оплата шляхом 15% передплата і 85% протягом 14 днів перед завантаженням;
- надані банківські платіжні документи б/н від 28.02.2024, б/н від 22.03.2024, б/н від 15.03.2024 стосовно розрахунків за контрактом 21/08/2023 від 21.08.2023 не ідентифікуються з конкретною партією товару;
- відповідно договору-заявки перевезення вантажу № 163-Д від 11.07.2024 оплата здійснюється після розвантаження та отриманих оригіналів документів. Однак, банківський платіжний документ, який підтверджує факт оплати транспортних послуг згідно договору (контракту) про перевезення не надано. Також, відповідно вищезазначеного документа, передбачений акт виконаних робіт, однак даний документ теж відсутній;
- прайс-лист б/н від 05.01.2024 містить інформацію від відправника; інформацію від виробника товару декларантом не надано, тоді як прайс-лист відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.
Згідно статті 53 та статті 54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) транспортні (перевізні) документи; 7) банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару.
У відповідь декларантом надано додаткові документи: лист №27/08-9 від 27.08.2024 про додаткові пояснення та документи (арк. спр. 31-34).
Листом №5/2024 від 28.08.2024 декларант просив прийняти рішення по митній вартості імпортованого товару без врахування термінів визначених статтею 53 МК України (арк. спр. 114).
Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, тому відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/002272 (арк. спр. 25) та рішення про коригування митної вартості товарів від 30.08.2024 №UA205040/2024/000268/1 (арк. спр. 24), в якому митну вартість товару визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби. Митницею за основу для коригування митної вартості взято фактурну вартість ідентичних товарів: «Сировина, що використовується для кормових та технічних продуктів - L-Лізин кормовий (L-LYSINE… марка: MEIHUA GROUP», виробника товару Jilin Meihua Amino Acid Co, країна походження - Китай, імпорт товару здійснено згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 21.08.2023 №21/08/2023. За МД № UA205140/2024/035130 від 27.05.2024 фактурна вартість ідентичного товару – 1367 дол.США/т (1,367 дол.США/кг) Враховуючи дану інформацію митна вартість оцінюваного товару становить 1,6дол.США/кг ((1234339,21+211148,32)/ 41,0434/ 22000), де:- фактурна вартість товару - 30074 дол.США;- заявлені транспортні витрати – 211148,32грн;- вага нетто оцінюваного товару – 22000 кг. Коригування здійснено за заявленим декларантом курсом валюти на момент подачі митної декларації.
В подальшому, товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA205140055250U2 від 02.09.2024 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (арк. спр. 28).
Уважаючи таке рішення відповідача про коригування митної вартості та винесення картки відмови протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх оскарження.
Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
З огляду на викладене вище правильним є твердження суду першої інстанції про те, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
При цьому суд слушно зауважив, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Отже, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У даній спірній ситуації спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Згідно матеріалів справи, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме: митна декларація 24UA205140053079U1 від 22.08.2024; зовнішньоекономічний договір (контракт) №21/08/2023 від 21.08.2023; специфікація №4 видана 08.01.2024 до контракту №21/08/2023 від 21.08.2023; договір-заявка перевезення вантажів №163-Д від 11.07.2024; рахунок на оплату ФОП ОСОБА_1 №33.2 від 15.07.2024; довідка про транспортно - експедиторські витрати ФОП ОСОБА_1 №15/07/2024/1 від 15.07.2024; довідка ТОВ «ТАНІТ ГРУП» про транспортні витрати по доставці вантажу №14286/3 від 12.07.2024; договір транспортного експедирування №10.01.2022/93ОД від 10.01.2022; рахунок ТОВ «ТАНІТ ГРУП» №TG030724009 від 03.07.2024; коносамент №D4924030109 від 09.04.2024; проформа інвойс №RQCX240012 від 08.01.2024; комерційний інвойс №RQCX240012 від 25.03.2024; банківський платіжний документ у формі swift від 28.02.2024; банківський платіжний документ у формі swift від 22.03.2024; банківський платіжний документ у формі swift від 15.03.2024; Пакувальний лист (Packing list) №15 від 25.03.2024; Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 12.07.2024; Сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 26.03.2024; Сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 26.03.2024; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №142000-3201-0235 від 31.07.2024; Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №142000-3201-0236 від 01.08.2024; висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №142000-3201-0237 від 01.08.2024; сертифiкат про походження товару №24C2200B0432/00930 від 25.03.2024; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 05.01.2024; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-1/784 від 27.06.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 08.11.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 08.01.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 08.01.2024; Договір про надання послуг митного брокера №089 від 17.03.2023; Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність у товарах наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, ввезення на територію України, вивезення з території України чи транзит через територію України яких здійснюється за наявності дозволу від 15.07.2024; картка безпеки від 10.07.2024; сертифікат здоров`я №224N151300 від 28.03.2024; копія митної декларації країни відправлення №151320240000001365 від 07.04.2024; копія митної декларації країни відправлення №151320240000001366 від 07.04.2024.
Також позивач, скориставшись правом надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, подав: лист №27/08-9 від 27.08.2024 про додаткові пояснення та документи.
З огляду на це суд підставно вважав, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Відповідачем в оскаржуваному рішення зазначено твердження про те, що згідно довідки про транспортні витрати по доставці вантажу №14286/3 від 12.07.2024 зазначені вантажно-розвантажувальні роботи у порту Клайпеда та комплекс перевантажувальних робіт вантажів, однак дані витрати не зазначені в графі 21 ДМВ. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно складових митної вартості. Стосовно цього суд зазначає про таке.
Судом зґясовано, що відповідно до зовнішньоекономічного контракту №21/08/2023 від 21.08.2023 укладеного між ТОВ «Док-агро» (покупець) та ZHEJIANG RISE-START IMPORT AND EXPORT CO., LTD (продавець) базис поставки товару здійснюється відповідно до правил «Інкотермс-2020», вказаного у відповідному додатку (специфікації) до контракту (пункт 2.1. Контракту).
Згідно з даними, які слідують зі специфікації №4 від 08.01.2024 до вищезгаданого зовнішньоекономічного контракту, умовами поставки визначено FOB (Далянь, Китай) (Інкотермс-2020).
Умови поставки FOB (Free On Board або Франко борт назва порту відвантаження) означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.
З матеріалів справи вбачається, що компанія ZHEJIANG RISE-START IMPORT AND EXPORT CO., LTD (продавець, Китай) відвантажила ТОВ «Док-агро» партію товару), в асортименті та кількості, узгодженій сторонами у специфікації №4 від 08.01.2024 відповідно до коносаменту D4924030109 в порту Клайпеда.
10.01.2022 між ТОВ «ТАНІТ ГРУП» (експедитор) та ТОВ «Док-агро» (клієнт) було укладено договір транспортного експедирування №10.01.2022/931ОД відповідно до умов якого експедитор взяв зобов`язання за дорученням клієнта та за його рахунок надати або організовувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, організацію виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших вантажів клієнта та документів на них, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (пункт 1.1 договору).
Експедитор взяв зобов`язання організовувати послуги, пов`язані з прийманням, накопиченням, сортуванням, складуванням, навантаженням, розвантаженням, зберіганням, перевезенням вантажів (підпункт 2.2.3 пункту 2.3 договору).
В свою чергу клієнт зобов`язувався оплачувати послуги експедитора, а також відшкодовувати додаткові витрати, в тому числі, але не виключно витрати з демереджу, детеншну, понаднормового простою, зберігання, зважування, навантаження, розвантаження, які виникли у експедитора при виконанні цього договору, якщо такі витрати не виникли з вини експедитора (підпункт 2.4.13 пункту 2.4 договору) (арк. спр. 47-54)
У даному випадку, суд вірно врахував висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, які полягають у такому, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Таким чином, суд вірно вважав, що довідка про транспортні витрати №14286/3 від 12.07.2024 підтверджує вартість транспортно-експедиторського обслуговування за межами території України та вантажно-розвантажувальних робіт у порту Клайпеда комплекс перевантажувальних робіт за коносаментом 237265420 (D4924030109), які складають 773 773,00 грн та індивідуально для транспортного засобу із номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 складає 167 944,32 грн (арк. спр. 56).
Надаючи оцінку твердженням відповідача про те що відповідно договору-заявки перевезення вантажу №163-Д від 11.07.2024 оплата здійснюється після розвантаження та отриманих оригіналів документів. Однак, банківський платіжний документ, який підтверджує факт оплати транспортних послуг згідно договору (контракту) про перевезення не надано, суд врахував, що згідно наданого договору-заявки перевезення вантажів №163-Д від 11.07.2024 укладеного між ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) та ТОВ «Док-агро» (Замовник) замовник доручає, а перевізник зобов`язується здійснювати перевезення вантажу на зазначених в договорі умовах (арк. спр. 57). Відповідно до пункту 1.16. ціна фрахту становить 61 720,00 грн.
ТОВ «Док-агро» для підтвердження розміру транспортних витрат було надано митному органу договір-заявку перевезення вантажів №163-Д від 11.07.2024, довідку про транспорті витрати №15/07/2024/1 від 15.07.2024 та рахунок на оплату №33.2 від 15.07.2024, які були укладені та надані ФОП ОСОБА_1 (арк. спр. 57-59).
У вищевказаній довідці було вказано, що транспортні витрати з доставки вантажу за маршрутом: місто Клайпеда (Литва) - селище Локачі (Україна) транспортними засобами складають 61 720 грн, з яких з міста Клайпеда (Литва) - пункт перетину митного кордону України (Дорогуськ - Ягодин) – 43 204,00 грн; пункт перетину митного кордону України (Ягодин) - селище Локачі, Волинська обл. (Україна) – 18 516,00 грн.
Разом з тим, рахунок на оплату №33.2 від 15.07.2024 підтверджує, що сума яка підлягає до сплати становить 61 720,00 грн.
З урахуванням встановленого вище, із урахуванням транспортно-експедиторського обслуговування та вантажно-розвантажувальних робіт у порту Клайпеда в розмірі 167 944,32 грн та враховуючи транспортно-експедиторські послуги з міста Клайпеда (Литва) до пункту пропуску Ягодин-Дорогуськ у розмірі 43 204,00 грн, суд вірно вказав, що загальна сума транспортних витрат становить 211 148,32 грн, які декларантом включені до митної вартості товару, відповідно до митної декларації №24UA205140053079U1 (арк. спр. 27).
З огляду на викладене правильним є висновок суду проте, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, митний орган у спірних рішеннях зазначив, що відповідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) № 21/08/2023 від 21.08.2023 оплата за товар здійснюється в 2 етапи: 30% передоплата протягом 7 календарних днів з моменту підписання Специфікації та 70% вартості товару до прибуття товару в порт призначення, але не пізніше ніж за 30 днів з моменту відправлення. Згідно рахунка-фактури RQCX240012 від 25.03.2024 зазначена оплата шляхом 15% передплата і 85% протягом 14 днів перед завантаженням. Надані банківські платіжні документи б/н від 28.02.2024, б/н від 22.03.2024, б/н від 15.03.2024 стосовно розрахунків за контрактом 21/08/2023 від 21.08.2023 не ідентифікуються з конкретною партією товару.
Як уже вказувалось вище, Між ТОВ «Док-агро» (покупець) та ZHEJIANG RISE-START IMPORT AND EXPORT CO., LTD (продавець) 21.08.2023 було укладено зовнішньоекономічний контракт №21/08/2023 (арк. спр. 38-42).
Відповідно до пункту 1.1. Контракту продавець приймає на себе зобов`язання з поставки і передачі в порядку і строки, встановлені даним контрактом товару.
Пунктом 1.3. Контракту зазначено, що покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар в порядку та строки, встановлені цим Контрактом до тому.
Відповідно до пункту 2.1. Контракту, базис поставки товару згідно з законодавством України з правилами «Інкотермс-2020» вказано у відповідному додатку (специфікації) до Контракту.
Валюта контракту і платежу – долар США (пункт 3.1.).
В пункті 3.2. Контракту сторони визначили, що ціна товару, що поставляється по даному Контракту зазначена у відповідному додатку (специфікації) до Контракту.
Базовий порядок оплати за товар зазначено в пункті 4.1. Контракту, а саме оплата товару за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок в наступному порядку:
1-й етап: 30% передоплата протягом 7 (семи) календарних днів з моменту узгодження і підписання сторонами специфікації до контракту. Продавець зобов`язаний розпочати виробництво товару з дня отримання попередньої оплати на своєму банківському рахунку;
2-й етап: оплата 70% вартості товару повинно бути здійснено покупцем до прибуття товару в порт призначення та не пізніше ніж 30 днів з моменту відправлення.
В пункті 4.2. Контракту визначено, що сторони контракту можуть передбачити інші умови оплати товару, які вказуються в специфікації на поставку відповідної партії товару, що є невід`ємною частиною Контракту.
На виконання умов контракту №21/08/2023 від 21.08.2023 сторонами підписано специфікацію № 4 від 08.01.2024 щодо поставки товару на загальну суму 417 690,00 дол. США. Крім того, в специфікації визначено умови оплати: 15% передплата і 85% протягом 14 днів перед завантаженням (арк. спр. 43).
Продавцем було також надіслано покупцю проформу-інвойс №RQСХ240012 від 08.01.2024 щодо здійснення оплати за товар в сумі 417 690,00 дол. США. (арк. спр. 36).
На виконання умов пункту 4.2 контракту №21/08/2023 від 21.08.2023, специфікації №4 від 08.01.2024 було здійснено платіж в розмірі 15% від загальної вартості товару в розмірі 62 653,50 дол. США відповідно до банківського платіжного доручення від 28.02.2024 №б/н, в рядку 70 якого зазначено, що оплата здійснюються за контрактом №21/08/2023 від 21.08.2023, специфікацією № 4 від 08.01.2024 та інвойсом №RQСХ240012 від 08.01.2024 (арк. спр. 44).
При цьому, решту 85% оплати, а саме: в розмірі 180 000,00 дол. США здійснено відповідно до банківського платіжного доручення від 15.03.2024 № б/н та в розмірі 175 036,50 дол. США відповідно до банківського платіжного доручення від 22.03.2024 № б/н (арк. спр. 45-46).
Волинська митниця зауважує, що надані банківські платіжні документи б/н від 28.02.2024, б/н від 22.03.2024, б/н від 15.03.2024 стосовно розрахунків за контрактом 21/08/2023 від 21.08.2023 не ідентифікуються з конкретною партією товару.
Суд вірно зазначив, що в специфікації вказується загальна вартість товару, яка здійснювалась морським транспортом відразу в кількості 351 000,00 кг до порту Клайпеда. Разом з тим, зважаючи на те, що весь об`єм товару, визначений специфікацією, неможливо поставити однією партією, тому така поставка здійснюється окремими невеликими партіями, на кожну з яких складається договір-заявка на перевезення вантажу. Відтак, цілком очевидним є той факт, що вартість товару, яка зазначена у специфікації буде значно більша вартості товару, яка зазначена в митній декларації. У свою чергу, що стосується документів про оплату, то такі охоплюють оплату повної партій товару, яка передбачена специфікацією та проформою інвойс. Крім того, у платіжному документі міститься посилання контракт №21/08/2023 від 21.03.2023 та проформу інвойс від 08.01.2024, по якій проведено відповідну оплату. Платіж здійснено на рахунок продавця компанії ZHEJIANG RISE-START IMPORT AND EXPORT CO., LTD., платіжні реквізити якого відповідають тим, що зазначені в Контракті №21/08/2023 від 21.08.2023.
Відтак, суд підставно вважав, що Волинська митниця дійшла помилкового висновку та надані декларантом документи повною мірою підтверджують митну вартість декларованого товару.
Стосовно зауваження про те, що прайс-лист від 05.01.2024 №б/н містить інформацію від відправника; інформацію від виробника товару декларантом не надано, що відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу суд зазначає наступне.
З цього приваду суд першої інстанції слушно зауважив, що це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, такий документ як прайс-лист не значиться у частині другій статті 53 МК України як такий, що підтверджує митну вартість товарів.
У свою чергу поданий декларантом прайс-лист від 05.01.2024 містить фірмовому емблему постачальника, в ньому міститься інформація про вартість за одиницю товару. Відображена у прайс-листі вартість товару, в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена в інвойсі. В той же час, митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого продавцем, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару, в повній мірі відповідає вартості, що визначена у поданих до митного оформлення інвойсах (арк. спр. 35).
Більше того, нормами чинного законодавства не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, тому такі документи можуть оформлюватися продавцем у довільній формі та на власний розсуд. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.12.2020 у справі №420/2850/19.
При цьому, митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа, виданого саме експортером, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару відповідає вартості, що визначена у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах. Отже таке твердження митного органу, на думку суду, є безпідставним та необґрунтованим.
Суд також правильно зазначив, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Однак відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Вимога про надання виписки з бухгалтерської документації, висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, каталогів, прейскурантів виробника товару, відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
При цьому, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.
Ненадання додаткових документів (прайс-листів, каталогів, специфікацій виробника товару) також не свідчить про недобросовісність позивача та не може позбавляти його можливості декларувати товар на підставі інших документів, про які домовилися сторони зовнішньоекономічного контракту і які за правилами частини другої статті 53 МК України підтверджують митну вартість товару. Більше того, суд наголошує, що під час митного оформлення товару, декларантом позивача надавалися прайс-листи.
Також суд вірно вказав, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).
З урахуванням наведеного, суд підставно вважав, що висновки у спірних рішеннях про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведених розрахунків митної вартості, зазначених у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Згідно позиції Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15 вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Також, за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020 у справі № 809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
З огляду на викладене суд підставно вважав, що доводи митного органу про наявність істотних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження, а надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значенняё а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Вирішуючи спір суд першої інстанції також правильно врахував, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Можливість поставки товару іншим покупцям за більшою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а спирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митого оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Так, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митною органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що прийняті Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та підлягає скасуванню.
Як уже зазначалось вище, за митною декларацією №24UA205140053079U1 від 22.08.2024 позивачу було відмовлено у митному оформленні товару шляхом винесення картки відмови №UA205140/2024/002272 з підстав неподання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу.
Відповідно до статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом, рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Пунктами 7.1., 7.2. «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631 передбачено, що у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Враховуючи, що спірна Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару, яке підлягає скасуванню, то суд вірно вважав, що її також слід визнати протиправною та скасувати.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Волинської митниці - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі №140/1802/25 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя | | М.А. Пліш
судді | | Л. П. Іщук
| | І. М. Обрізко