СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2026 року Справа № 480/9829/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9829/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати ОСОБА_1 різниці - індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року включно у розмірі 86 728 гривень 45 коп.;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену різницю-індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року у розмірі 86 728 гривень 45 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, усупереч вимогам абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, не було нараховано та виплачено позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 3 959,62 грн щомісячно.
Позивач зазначає, що за період з 01.03.2018 по 31.12.2019 відповідачем не виплачувалась індексація-різниця грошового забезпечення у розмірі 3 959,62 грн щомісячно, а за період з 01.01.2020 по 28.01.2020 - у розмірі 3 576,43 грн, обчисленому пропорційно кількості календарних днів. Загальний розмір невиплаченої індексації-різниці, заявлений позивачем до стягнення, становить 86 728,45 грн.
Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження у цій справі та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
19.01.2026 представником військової частини НОМЕР_1 через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що у спірний період індексація грошового забезпечення позивача нараховувалась та виплачувалась з урахуванням березня 2018 року як місяця підвищення доходу.
Щодо нарахування та виплати індексації-різниці відповідач послався на положення пункту 5 Порядку №1078, відповідно до яких сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (посадових окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму можливої індексації, що склалася у цьому місяці. Відповідач указав, що з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 було підвищено посадові оклади військовослужбовців, у зв`язку із чим вважав відсутніми підстави для нарахування позивачу індексації-різниці.
Крім того, відповідач зазначив, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої поточної індексації необхідно здійснювати з квітня 2018 року, а встановлений поріг індексації у розмірі 103 відсотки був перевищений у грудні 2018 року. У зв`язку із цим відповідач вважав вимоги позивача щодо виплати індексації за період починаючи з 01.03.2018 необґрунтованими.
У відзиві представник відповідача також просив залучити Кабінет Міністрів України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з подальшим вирішенням питання щодо належного відповідача.
Ухвалою суду від 27.03.2026 у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залучення Кабінету Міністрів України до участі у справі №480/9829/25 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відмовлено.
Ухвала про відкриття провадження – відповідачем отримано 29.12.2025 через систему «Електронний суд»
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що під час проходження позивачем військової служби, відповідачем у спірний період не виплачувалась позивачу щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Таким чином, спірним є невиплата позивачу щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за спірний період.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались у даному випадку між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо фіксованої суми індексації, суд враховує, що Верховний Суд сформував правовий висновок у подібних правовідносинах щодо застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 у подібних правовідносинах, викладений у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 420/6982/21, від 19.04.2023 у справі № 380/10594/21.
Суд зазначає, що у період існування спірних правовідносин (з 01.03.2018 до 02.08.2018) Закон №1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містили.
Вказаний термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте Постановою № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у ньому, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
Між тим, з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова №704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави для висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивачу, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Суд зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, відповідачем зобов`язано взяти було за основу розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року, який визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року повинна була визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
У контексті обставин справи відповідачем не доведено, що позивач не мав права отримати індексацію, обчислену виходячи з величини індексу споживчих цін, що становить 253,30%, та з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб у березні 2018 року.
У разі, якщо сума підвищення заробітної плати у березні 2018 року не перевищує суму індексації, яка склалася у зазначеному місяці, починаючи з березня 2018 року сума індексації, з урахуванням абзацу 3,4, пункту 5 Порядку №1078, має виплачуватися позивачу у фіксованій сумі до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.
У межах спірних правовідносин відповідач безпідставно оминув норми абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року) та не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.
Як наслідок вищезазначеного, не перевіривши наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року) та, не встановивши факту перевищення розміру підвищення грошового доходу позивача суми індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, відповідач не встановив право позивача на отримання визначеної суми індексації (фіксованої суми індексації) відповідно вимог до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Аналогічні правові позиції Верховного Суду висловлені у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21, від 9 травня 2023 року у справі № 120/2234/22-а.
Верховний Суд зазначає, до з`ясування для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 підлягає: - розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); - суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 р (Б); - чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
У такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року по справі №400/3826/21 зазначив, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. Отже, Верховний Суд надаючи роз`яснення щодо застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 дійшов висновку, що при визначенні розміру підвищення грошового доходу слід порівнювати повне, фактичне, грошове забезпечення в березні 2018 року з повним, фактичним, грошовим забезпеченням в лютому 2018 року за виключенням складових грошового забезпечення, які мають разовий характер.
Виходячи з даних особистої картки на грошове забезпечення позивача за 2018 рік, грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року, без урахування виплат разового характеру, становило 11 082,43 грн, а за березень 2018 року - 11 585,96 грн.
Розмір можливої індексації грошового забезпечення становить 4463,15 грн, який припадав на місяць підвищення посадових окладів військовослужбовцям (березень 2018 року) неодноразово досліджувався та встановлювався судами, та такий підтверджується постановою Верховного Суду від 22 червня 2023 року по справі №520/6243/22, від 30 листопада 2023 року по справі №420/616/23, від 07 грудня 2023 року по справі № 360/381/23.
Таким чином, виходячи з зазначеного вище, розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 503,53 грн (різниця між сумою лютого та березня 2018 р.: 11 585,96 грн - 11082,43 грн) не перевищив розмір можливої індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) 4 463,15 грн, та у силу вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та у відповідача не було законних підстав не виплачувати позивачу індексацію у період з 01 березня 2018 року.
Тобто, відповідно до вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації - різниці грошового забезпечення в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн 503,53 грн = 3959,62 грн.
Такий розмір індексації - різниці грошового забезпечення 3959,62 грн, згідно абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 повинен був бути виплачений позивачу до наступного підвищення тарифної ставки (окладу).
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23 березня 2023 року у аналогічній справі № 400/3826/21.
Визначаючи період, за який позивач мав право на нарахування та виплату щомісячної суми індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 3 959,62 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, суд ураховує таке.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним і скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, яким було внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704.
У зв`язку з набранням законної сили зазначеною постановою суду та застосуванням з 29 січня 2020 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня відповідного календарного року, відбулося чергове підвищення посадового окладу позивача.
Отже, щомісячна індексація-різниця у розмірі 3 959,62 грн підлягала виплаті позивачу до 28 січня 2020 року включно, тобто до дня, що передував наступному підвищенню його посадового окладу.
Однак військовою частиною НОМЕР_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року включно протиправно не нараховувалась та не виплачувалась позивачу індексація-різниця грошового забезпечення у розмірі 3 959,62 грн щомісячно, визначена як різниця між сумою можливої індексації у березні 2018 року та розміром підвищення грошового доходу позивача у цьому місяці.
За період з 01 січня по 28 січня 2020 року сума належної позивачу індексації-різниці, обчислена пропорційно кількості календарних днів, становить 3 576,43 грн:
3 959,62 грн ч 31 календарний день Ч 28 календарних днів = 3 576,43 грн.
Загальна сума невиплаченої позивачу індексації-різниці грошового забезпечення становить 90 688 (дев`яносто тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 07 коп., з яких:
- 3959,62 грн Ч 10 місяців = 39596,20 грн; 

- 3 959,62 грн Ч 12 місяців = 47 515,44 грн; 

- 3 959,62 грн ч 31 Ч 28 = 3 576,43 грн.
Враховуючи викладене та обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд, з урахуванням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року включно, яка за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 року підлягала виплаті у розмірі 3 959,62 грн щомісячно, а за період з 01 по 28 січня 2020 року - у розмірі 3 576,43 грн, та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію-різницю грошового забезпечення у загальному розмірі 90 688,07 грн.
При цьому судом установлено, що, визначаючи загальну суму невиплаченої індексації-різниці у розмірі 86 728,45 грн, позивач допустив арифметичну помилку, оскільки за період з 01 березня по 31 грудня 2018 року врахував дев`ять місяців замість десяти. Відтак сума індексації-різниці за 2018 рік становить 39 596,20 грн, а загальна сума за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року включно - 90 688,07 грн. З метою повного й ефективного захисту порушеного права позивача суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі заявленої позивачем суми позовних вимог. 
Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати ОСОБА_1 різниці - індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року включно у розмірі 86 728 (вісімдесят шість тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 45 коп.; 
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену різницю-індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 28 січня 2020 року у розмірі 90 688,07 гривень. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець