П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36490/25	

Категорія 111020300	Головуючий у суді І інстанції: Харченко Ю.В. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Одеса	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, мотивуючи його тим, що відповідно до розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість ОСОБА_2 перед бюджетом становить 290 246 грн. 20 коп., що виникла на підставі винесених податкових повідомлень-рішень. У зв`язку з несплатою заборгованості на адресу відповідача направлялась податкова вимога, проте заборгованість відповідачем не сплачено. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , суму заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості складає 290 246 грн. 20 коп. на бюджетний рахунок UA298999980314070512000015744, КБК 18010300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./ Одеська міська ТГ/ 18010300.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ГУ ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки він не являється власником вказаного нежитлового приміщення з 13.05.2013 року. Суд не звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 .
Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у якому вказує на те, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, останній має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки. У межах розгляду справи про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, натомість оцінка податкового правопорушення, встановленого за результатами податкової перевірки, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження податкового повідомлення-рішення. Саме такий спосіб захисту прав платника податків визначений положеннями статей 55 , 56 Податкового кодексу України.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області.
Так, станом на дату подачі позову, відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФОПП ОСОБА_1 складає 290 246 грн. 20 коп., а саме: 
Заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (б/к – 18010300) складає 290 246 грн. 20 коп. та виникла на підставі нарахування: (Основний платіж 290 246,20 грн., штрафні санкції – 0 грн., пеня – 0 грн.) 
- Податкове повідомлення-рішення № 0059943-5007-1553 від 18.06.2019 року на загальну 35 219,58 грн.
- Податкове повідомлення-рішення № 0059945-5007-1553/2016 від 18.06.2019 року на загальну 26 071,76 грн. 
- Податкове повідомлення-рішення № 0059944-5007-1553/2017 від 18.06.2019 року на загальну 30 272,00 грн. 
- Податкове повідомлення-рішення № 0036472-5005-1553 від 25.03.2020 року на загальну 39 476,58 грн. 
- Податкове повідомлення-рішення № 0117207-2403-1553 від 15.04.2021 року на загальну 40 956,28 грн. 
- Податкове повідомлення-рішення № 0414891-2403-1553 від 24.06.2022 року на загальну 56 760,00 грн. 
- Податкове повідомлення-рішення № 0977883-2407-1553 від 05.04.2023 року на загальну 61 490,00 грн. 
12 червня 2017 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкову вимогу форми “Ф” № 2082-17, яка надсилалась на адресу ОСОБА_2 , з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке було вручено особисто 19.06.2017”.
Даних щодо скасування вказаних податкових повідомлень-рішень не надано, як і не надано доказів оплати відповідачем визначеної в них суми заборгованості.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є правомірними, та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу у загальному розмірі 290246 грн. 20 коп.
П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно пп. 42.2, 42.5 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
В підпункті 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно п. 20.1.34 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини. 
Відповідно до ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно довідки про наявність заборгованості, розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 не сплачено заборгованість у розмірі 290246,20 грн.
Даних щодо сплати відповідачем, ОСОБА_1 , податкової заборгованості на дату розгляду справи суду не надано. 
Отже, позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є правомірними, та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу у загальному розмірі 290246 грн. 20 коп.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відтак, позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.
При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з наступних підстав:
Згідно п. 45.1. ст. 45 Податкового кодексу України платник податків-фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. 
Податковою адресою платника податків-фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. 
Платник податків-фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. 
Таким чином, Податковий кодекс України визначає місце проживання фізичної особи, як податкову адресу платника податків на яку необхідно направляти документи, серед іншого, податкові повідомлення-рішення, податкову вимогу, позовну заяву тощо. 
Контролюючий орган надсилає документи фізичній особі-платнику податків за адресою, яка міститься в ІКС «Податковий блок» згідно даних ДРФО. 
Відповідно до п. 63.5 ст.63 та п.70.1 ст.70 Податкового кодексу України, фізичні особи-платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах, шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, який формується та ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному цим Кодексом.
Фізичні особи-платники податків згідно з п.70.7 ст. 70 Податкового кодексу України зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (далі - Положення), яке розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу ІІ Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (далі - Державний реєстр). 
Пунктом 2 цього Положення визначено, що Державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Вказаним Положенням визначено, що усі фізичні особи-платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. 
Розділом IX цього Положення передбачено порядок подання Заяви про зміну даних, які вносяться до Облікової картки та Повідомлення. 
Так, встановлено, що фізичні особи-платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток13) відповідно. 
Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. 
Таким чином, вказаними нормами чинного законодавства передбачено обов`язок фізичної особи-платника податків повідомляти податкові органи про зміну податкової адреси.
За Пунктом 2 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 р. за N 124/28254 – далі Наказ Мінфіна № 1204, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу. 
Пунктом 4 розділу ІІІ Наказу Мінфіну № 1204, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за № 610, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 за № 902/30770. Відповідно до пункту 6 розділу IV вищевказаного Порядку податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". 
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
В постановах Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №825/1109/16, від 20.10.2020 у справі № 140/30/20, 21.10.2021 у справі №360/4692/19, від 14.07.2022 у справі № 120/479/21-а, Суд дійшов висновку, що згідно пункту 56.18 статті 56 , пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, останній має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
У постанові від 12.07.2022 у справі №160/7345/20 Верховний Суд дійшов висновку, що у межах розгляду справи про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, натомість оцінка податкового правопорушення, встановленого за результатами податкової перевірки, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження податкового повідомлення-рішення. Саме такий спосіб захисту прав платника податків визначений положеннями статей 55 , 56 Податкового кодексу України.
У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16, від 12.07.2022 у справі №160/7345/20 та інших.
Також, у постанові від 15 червня 2023 року у справі №160/13436/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив наступне.
При цьому колегія суддів наголошує, що межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням, аналогічно суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати і оцінку правильності нарахування пені. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом також у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження дій контролюючого органу з нарахування пені, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року по справі № 420/36490/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький