ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2026 Справа № 914/1132/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.
за участю секретаря судового засідання Дицької С. З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Зерносталь”, м. Миколаїв, Миколаївська обл.,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Вілатекс-ТК”, м. Львів
про: стягнення 8 691 624, 73 грн
за участю представників сторін:
від позивача: Макарчук Л.Л.;
від відповідача: Килівник А.О.;

Хід розгляду справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Зерносталь” звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вілатекс-ТК” про стягнення 8 691 624, 73 грн.
Ухвалою від 10.02.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 11.03.2025.
Подальший хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судових засідань, що містяться в матеріалах справи. Так, ухвалою від 26.05.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 30.06.2026.
Ухвалою від 30.06.2026 суд відклав судове засідання на 08.07.2026.
08.07.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, дату та час його проголошення – 09.07.2026.
В судове засідання 09.07.2026 з`явилися представники сторін.
Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справі, суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.
В судовому засіданні 09.07.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Правова позиція позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.10.2025 позивачем на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 8 300 000,00 грн із призначенням платежу: «надання поворотної фін допомоги, згідно Дог №ЗС/10-25/ВТК від 07.10.2025 р.».
Позивач зазначає, що паперовий чи електронний примірник вказаного договору позики (поворотної фінансової допомоги) між сторонами підписаний не був, у зв`язку з чим договірні відносини та зобов`язання щодо надання фінансової допомоги між сторонами відсутні.
На підставі викладеного позивач стверджує, що вказані грошові кошти утримуються відповідачем без достатньої правової підстави, а тому підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.
Правова позиція відповідача.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, посилаючись на те, що спірні правовідносини мають договірний характер, оскільки виникли з фактичного виконання умов реального за своєю юридичною природою договору позики, реквізити якого зафіксовані позивачем у реквізиті призначення платежу платіжної інструкції.
Відповідач вказує на суперечливу поведінку позивача, оскільки позивач раніше офіційно звертався до третейського суду з позовом про стягнення коштів та штрафних санкцій саме на підставі договору позики від 07.10.2025. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерносталь» (далі – «ТОВ Зерносталь» та/ або «Позивач»), юридична особа, що зареєстрована згідно із законодавством України та здійснює господарську діяльність протягом більш ніж 1 календарного року у сфері оптової торгівлі хімічними продуктами.
10 жовтня 2025 року ТОВ «Зерносталь» було перераховано кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілатекс-ТК», код ЄДРПОУ 40872709 (далі – «ТОВ «Вілатекс-ТК» та/або «Відповідач») у розмірі 8 300 000,00 грн. (вісім мільйонів триста тисяч гривень 00 коп.), із призначенням платежу: «надання поворотньої фін допомоги, згідно Дог №ЗС/10-25/ВТК від 07.10.2025 р., без ПДВ».
Зазначені обставини підтверджуються платіжною інструкцією АТ «ОТП БАНК» № 777489079899482 від 10.10.2025 року. Копія зазначеної платіжної інструкції долучається до даної позовної заяви.
Таким чином, станом на дату подання даної позовної заяви відповідачем без достатньої правової підстави утримуються та використовуються належні позивачу грошові кошти у розмірі 8 300 000,00 грн. і відповідач в добровільному порядку не повернув вищезазначені грошові кошти на рахунок позивача.
Окрім того, позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати та 3% річних. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, за період з 11.10.2025 по 08.04.2026 на суму основного боргу у розмірі 8 300 000,00 грн нараховано 3% річних у сумі 122 794,52 грн, а також інфляційні втрати за період з жовтня 2025 року по квітень 2026 року в сумі 268 830,21 грн.
Оцінка суду.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із договорів та інших правочинів.
З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2025 позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 8 300 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 777489079899482 від 10.10.2025. У реквізиті «Призначення платежу» зазначено: «надання поворотної фін допомоги, згідно Дог №ЗС/10-25/ВТК від 07.10.2025 р., без ПДВ».
Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач вважає, що між сторонами наявні договірні правовідносини, а тому, на його думку, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України.
Суд зазначає, що ухвалою Господарського суду Львівської області в порядку статті 81 ГПК України зобов`язано відповідача надати для огляду оригінал Договору позики № ЗС/10-25/ВТК від 07.10.2025.
На виконання вимог ухвали відповідач повідомив суд про відсутність у нього паперового чи електронного оригіналу вказаного правочину. Позивач також заперечив факт підписання оригіналу договору, зазначивши, що між сторонами проводились лише переддоговірні перемовини, які не завершились оформленням правочину у письмовій формі.
У зв`язку з неотриманням судом оригіналу договору та запереченням позивачем факту його підписання, існування між сторонами третейської угоди чи узгоджених умов позики у передбаченій законом письмовій формі є недоведеним. Наявність у матеріалах справи фотокопії документа за відсутності первинного оригіналу, з огляду на положення статей 77, 91 ГПК України, не є належним та допустимим доказом укладення письмового договору.
З огляду на викладене, договір позики № ЗС/10-25/ВТК від 07.10.2025 сторонами не укладався.
Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження цієї обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд наголошує, що в ході судового розгляду Відповідач безпосередньо в судовому засіданні підтвердив факт реального отримання та зарахування на свій рахунок спірних грошових коштів у розмірі 8 300 000,00 грн від ТОВ «Зерносталь». 
Таким чином, обставина переходу зазначеного майна до відповідача є безспірною та визнаною сторонами в порядку частини 1 статті 75 ГПК України.
Дії відповідача, який визнає факт отримання 8 300 000,00 грн, але посилається на третейське застереження за заздалегідь відомої відсутності оригіналу договору, суд розцінює як суперечливу поведінку, спрямовану на затягування процесу та ухилення від виконання матеріального обов`язку щодо повернення позивачу коштів.
Відповідно до ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Згідно з ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Невід`ємним елементом права на справедливий суд є принцип доступу до правосуддя, відповідно до якого кожна сторона має право на судовий захист своїх порушених прав та законних інтересів.
Стосовно тверджень відповідача про те, що договірні відносини між сторонами існують, а спір через наявність третейського застереження слід розглядати в третейському суді, необхідно звернути увагу на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та ухвали Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» від 05.02.2026 р. у справі № 461/11.25, Позивач уже звертався за захистом своїх прав до третейської установи, яка залишила його позов без розгляду саме через процесуальну неможливість дослідити оригінал договору позики та встановити компетенцію суду. 26.05.2026 протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду також було відмовлено з аналогічних підстав: через ненадання сторонами оригіналу письмового примірника договору.
У даних правовідносинах іншим шляхом захистити своє право позивач не може, оскільки позасудове врегулювання спору не призвело до відновлення його майнового стану.
Суд звертає увагу сторін, що спір між судами не допускається. Посилання відповідача на третейське застереження за умови, що третейський суд уже відмовив у розгляді справи через відсутність оригіналу договору, є спробою позбавити позивача права на правосуддя, що суперечить статті 55 Конституції України.
Твердження відповідача, що між сторонами існують договірні стосунки не знайшло свого відображення в матеріалах справи. Відповідач доводить, що Договір №ЗС/10-25/ВТК від 07.10.2025 укладено між сторонами, однак оригінал надати суду не може із-за його відсутності. Оскільки жодна із сторін не надала для огляду суду оригінал договору суд виснує, що копія договору є неналежним доказом, а відтак між сторонами відсутні договірні зобов`язання. Зазначення в платіжній інструкції посилання на договір є помилковим. А тому звернення позивача в порядку ст. 1212 ЦК України є належним способом захисту.
Згідно з частиною 1 статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Оскільки представник відповідача в судових засіданнях підтвердив факт одержання від позивача грошових коштів в сумі 8 300 000,00 грн, а договір між сторонами не укладався, правова підстава для володіння відповідачем вказаними коштами є безпідставною.
Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Правова природа цих нарахувань є мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання та способом захисту майнового інтересу кредитора, що повністю поширюється на зобов`язання із безпідставного набуття майна.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 11.10.2025 по 08.04.2026 та інфляційних втрат з жовтня 2025 року по квітень 2026 року, нарахованих на суму у розмірі 8 300 000, 00 грн, суд встановив, що він є арифметично вірним.
У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі в розмірі 8 691 624, 73 грн, що складається з 8 300 000, 00 грн безпідставно збережених коштів, 122 794, 52 грн 3% річних та 268 830, 21 грн інфляційних втрат. 
Суд відхиляє аргументи відповідача щодо безпідставного нарахування згідно з ст. 625 ЦК України як необгрунтовані.
Судові витрати.
Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.
Відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 104 299, 49грн сплаченого судового збору. 
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що представник позивача у судовому засіданні 08.07.2026 заявив, що докази на підтвердження фактично понесених судових витрат будуть надані суду протягом 5 днів після проголошення рішення суду.
Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 73, 76-78, 86, 129, 236-241 ГПК України, суд
В И Р І Ш И В :
1. Позовні вимоги задоволити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЛАТЕКС-ТК» (79069, Львівська обл., місто Львів, вул. Шевченка Т., будинок 313Е, ідентифікаційний код 40872709) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОСТАЛЬ» (54055, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Садова, будинок 25А, ідентифікаційний код 45684956), 8 691 624, 73 грн та 104 299, 49 грн судового збору.
3. Позивачу подати докази понесених витрат на правову допомогу згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.
Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 09.07.2026.

Суддя Запотічняк О.Д.