Справа № 539/2560/26
Провадження № 2/539/2002/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
19 серпня 2026 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участі секретаря судового засідання Берко О. С.,
розглянувши в приміщенні суду у місті Лубнах Полтавської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача
У травні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 12 січня 2020 року ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 797331.
Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту - 9 000 грн, дата надання кредиту - 12 січня 2020 року, строк кредитування - 15 календарних днів, з 12 січня 2020 року по 27 січня 2020 року, відсоткова ставка - 0,7100 % за кожен день користування кредитом. У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику в момент повернення фінансового кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитору процент за користування грошовими коштами за останній день строк користування кредиту, що дорівнює 15 % від суми кредиту, тобто 1 350 грн.
У випадку несплати позичальником процентів та процентів за підвищений ступінь ризику до 27 січня 2020 року, він підтверджує намір та надає згоду на продовження строку дії цього до 09 лютого 2020 року. Після продовження строку дії договору з 16 по 28 день позичальник сплачує проценти у розмірі 4,95 % за кожен день строку користування кредитом.
Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. 
У подальшому відповідач порушила умови кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредит ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс», а також не виконала в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем.
Станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 17 100 грн, а саме: заборгованість за кредитом - 9 000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 6 750 грн, заборгованість за комісією - 1 350 грн.
Між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» і ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Сіті Фінанс») 29 квітня 2020 року укладено договір відступлення прав вимоги № Ф29-04/20, відповідно до умов якого позивачу відступлено права вимоги за кредитним договором від 12 січня 2020 року № 797331, що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та відповідачем.
01 грудня 2025 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення прав вимоги № 01-12/25, відповідно до умов якого позивачу відступлено права вимоги за кредитним договором від 12 січня 2020 року № 797331, що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та відповідачем.
На підставі викладеного ТОВ «Факторинг Партнерс» просило стягнути ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 12 січня 2020 року № 797331 у розмірі 17 100 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала.
Рух справи
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2026 року справу № 539/2560/26 передано судді Пилипчуку М. М.
Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
Згідно з відповіддю Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, яка надійшла на адресу суду, вказано, що зареєстроване місце проживання  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 28 липня 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив.
Учасники процесу у судове засідання 28 липня 2026 року не з`явилися, тому розгляд справи відкладено на 19 серпня 2026 року.
Позивач у позовній заяві просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Суд вважає, що відповідач не з`явилась в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 19 серпня 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду та ухвалення заочного рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що 12 січня 2020 року ОСОБА_1 , ознайомившись із правилами надання коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс», власноруч підписала заявку на отримання кредитів та встановлення ділових відносин з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс».
Цього ж дня, 12 січня 2020 року ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 797331, який власноруч підписаний відповідачем.
Відповідно до пункту 1.1 договору кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та порядку, встановлених цим договором.
Розмір кредиту - 9 000 грн, термін повернення кредиту - 27 січня 2020 року, кредит надається строком на 15 днів, з 12 січня 2020 року по 27 січня 2020 року (пункти 1.2, 1.3 кредитного договору).
З першого1-го по 15-ий день позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі - 0,7100 %. У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику в момент повернення фінансового кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитору процент за користування грошовими коштами за останній день строк користування кредиту, що дорівнює 15 % від суми кредиту, тобто 1 350 грн (пункт 1.4 кредитного договору).
У випадку несплати позичальником процентів та процентів за підвищений ступінь ризику до 27 січня 2020 року, він підтверджує намір та надає згоду на продовження строку дії цього до 09 лютого 2020 року. Після продовження строку дії договору з 16 по 28 день позичальник сплачує проценти у розмірі 4,95 % за кожен день строку користування кредитом Пункти 1.5, 1.6 кредитного договору).
Тип процентної ставки у пункті 1.4 та 1.6 - фіксована. Сукупна вартість кредиту у строк, визначений пунктом 1.9 договору, складає 11 308 грн, що дорівнює 624,15 % річних і включає процентну ставку, визначену пунктами 1.4, 1.5 кредитного договору (пункти 1.7, 1.8 кредитного договору).
Строк дії договору - 28 днів з моменту підписання цього кредитного договору. У разі прострочення позичальником строку повернення кредиту у розмірі, вказаному у пункті 1.6 цього договору, у будь якому випадку пеня не може перевищувати 50 % від суми зобов`язань позичальника по даному договору (пункти 1.9, 1.10 кредитного договору).
На підтвердження виконання первісним кредитором своїх зобов`язань по кредитному договору № 797331 від 12 січня 2020 року, позивачем надано видатковий чек № ФН 3002822287, виданий 12 січня 2020 року оператором каси кредитного офісу ІД 37615055 ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» про видачу кредиту на суму 9 000 грн.
Отже, первісний кредитор ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» свої зобов`язання по договору про надання фінансового кредиту від 12 січня 2020 року № 797331 виконало.
Відповідач порушила умови кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредитні кошти, а також не виконала всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем.
Згідно розрахунку заборгованості, складного первісним кредитором ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс», станом на 28 квітня 2020 року заборгованість відповідача по кредитному договору від 12 січня 2020 року № 797331 складає 17 100 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 9 000 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 6 750 грн, заборгованість за комісією - 1 350 грн.
Між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» і ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» 29 квітня 2020 року укладено договір відступлення прав вимоги № Ф29-04/20, відповідно до умов якого позивачу відступлено права вимоги за кредитним договором від 12 січня 2020 року № 797331, що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та відповідачем.
Згідно з витягом з реєстру прав вимог від 29 квітня 2020 року до договору відступлення прав вимоги № Ф29-04/20 від 29 квітня 2020 року, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 за кредитним договором від 20 січня 2020 року № 797331. У витязі також зазначено суму виданого кредиту - 9 000 грн, залишок за тілом кредиту - 9 000 грн, залишок за відсотками - 6 750 грн, залишок за комісією - 1 350 грн, загальна сума заборгованості - 17 100 грн.
01 грудня 2025 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення прав вимоги № 01-12/25, відповідно до умов якого позивачу відступлено права вимоги за кредитним договором від 12 січня 2020 року № 797331, що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та відповідачем.
01 грудня 2025 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» підписали акт приймання-передачі реєстрів боржників від 01 грудня 2025 року до договору факторингу № 01-12/25 від 01 грудня 2025 року.
Згідно з витягом з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01-12/25 від 01 грудня 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 січня 2020 року № 797331. У витязі також зазначено суму виданого кредиту - 9 000 грн, залишок за тілом кредиту - 9 000 грн, залишок за відсотками - 6 750 грн, комісією - 1 350 грн, загальна сума заборгованості - 17 100 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Кредитний договір № 797331 від 12 січня 2020 року укладений сторонами у письмовій формі та підписаний власноручно.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладено з дотриманням вимог закону. 
Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору кредиту, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених нею умовах та невиконання останнім свого обов`язку по своєчасному поверненню отриманих кредитних коштів.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Разом з тим презумпцію правомірності укладеного кредитного договору під час розгляду справи відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (частина перша статті 1077 ЦК України).
Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу на стороні кредитора у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
На підтвердження обставин переходу права вимоги за спірним кредитним договором позивач подав до суду договір факторингу від 29 квітня 2020 року № Ф29-04/20 з додатками, укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» і ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та договір факторингу від 01 грудня 2025 року № 01-12/25 з додатками, укладений між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс».
Судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку набув право грошової вимоги за договорами.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач уклала кредитний договір, фактично отримані кредитні грошові кошти в добровільному порядку на користь позивача не повернула, тому ТОВ «Факторинг Партнерс» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що спростовують факт укладення договору та розміру заборгованості за ним.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 01 грудня 2025 року № 01-12/25 та розрахунку заборгованості заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 17 100 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9 000 грн, заборгованість за процентами - 6 750 грн, заборгованість за комісією - 1 350 грн.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором відповідач виконала неналежним чином та має непогашену заборгованість перед позивачем за тілом кредиту та нарахованими процентами у розмірі 15 750 грн.
Разом з тим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем заборгованості за комісією у розмірі 1 350 грн з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (стаття 526 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, стягненню підлягають лише ті платежі, які прямо передбачені умовами укладеного сторонами договору.
Дослідивши умови кредитного договору № 797331 від 12 січня 2020 року, суд встановив, що договором передбачено такі платежі позичальника: проценти за користування кредитом (пункти 1.4, 1.6 договору), процент за підвищений ступінь кредитного ризику (пункт 1.4 договору) та пеня за прострочення виконання зобов`язання (пункт 1.10 договору). Черговість погашення зобов`язань, визначена пунктом 2.7 договору, також охоплює виключно проценти за користування кредитом, проценти за підвищений ступінь ризику, пеню, прострочену суму та суму кредиту.
Натомість такий вид платежу, як комісія, умовами кредитного договору № 797331 від 12 січня 2020 року не передбачений. Ані розділ 1 «Предмет договору», ані інші положення договору, ані Внутрішні правила надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, не встановлюють обов`язку позичальника сплачувати кредитодавцю будь-яку комісію.
Оскільки стягнення комісії у розмірі 1 350 грн не ґрунтується на умовах договору та не передбачене актами цивільного законодавства, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Таким чином, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на умовах договору, є розмір заборгованості 15 750 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9 000 грн та заборгованість за нарахованими процентами - 6 750 грн.
Висновки за результатами розгляду позовних вимог
Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора. Разом з тим, з наведених вище мотивів вимога про стягнення комісії у розмірі 1 350 грн задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - на суму 15 750 грн.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Щодо розподілу судових витрат
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на суму 15 750 грн із заявлених 17 100 грн, що становить 92,11 %), суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 452,21 грн.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
До ухвалення судового рішення на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року № 02-07/2024, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги № 1571 від 01 квітня 2026 року, витяг з акту № 33 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2026 року.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року у справі № 717/1699/22).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи, надав оцінку наданих на підтвердження понесених таких витрат доказів у їх сукупності, врахував характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи, її складності та значимості дій адвоката у справі, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру до 2 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 76, 81, 141, 258, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту від 12 січня 2020 року № 797331 у розмірі 15 750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 2 452 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) гривні 21 копійку.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Ґедройця Єжи, 6, офіс № 521; ЄДРПОУ - 42640371).
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП -  НОМЕР_1 ).

Суддя М. М. Пилипчук