Справа № 755/6701/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні № 12026105040000456, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2026 року, за обвинуваченням  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург РФ, громадянина України, із середньою освітою, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.10.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць,
- 20.12.2018 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,
- 12.05.2022 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці,
- 12.09.2025 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; вироком Київського апеляційного суду від 31.03.2026 скасовано вирок Голосіївського районного суду м. Києва та ухвалено новий вирок, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 337 КK України, 

встановив:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.
Так, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє на підставі Закону України від 28.04.2026 № 4857-IX, яким затверджено Указ Президента України № 342/2026 від 27.04.2026 2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено повну мобілізацію протягом 90 діб, строк дії якої неодноразово продовжувався, востаннє на підставі Закону України від 28.04.2026 № 4858-IX, яким затверджено Указ Президента України № 343/2026 від 27.04.2026 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації».
Законами України від 28.04.2026 № 4857-IX та № 4858-IX, в Україні строком на 90 діб продовжено строк дії воєнного стану та мобілізацію, визначену Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», яка діє на теперішній час.
Встановлено, що із 04.10.2023 ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за №041020231320634500574, має ВОС № 999 (солдат резерву, потребує проходження базової загальновійськової підготовки), код ВОС 097, категорія обліку ІІ, військове звання солдат, віднесений до рядового складу, є військовозобов`язаним у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією, в силу чого на нього покладається дотримання військового обов`язку, зокрема:
- вимог ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку;
- вимог ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», у відповідності до якого громадянин України, який перебуває на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язаний: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством;
- вимог ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у відповідності до якої під час мобілізації військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. 
Так, під час перебування на військовому обліку ОСОБА_2 допустив порушення норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 650 від 07.04.2026 та в подальшому винесено постанову № R468019 від 18.04.2026 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено штраф в сумі 17 тисяч гривень.
Незважаючи на вказане вище порушення законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_2 на шлях виправлення не став та знову порушив, покладені на нього обов`язки військовозобов`язаного за наступних обставин. 
Так, 07.04.2026 о 14 годині 00 хвилин військовозобов`язаний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де від уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 - оператора мобілізаційного відділення ОСОБА_3 отримав повістку № 7040436 від 07.04.2026 про його виклик на 09 годину 00 хвилин 10.04.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних, про що у відповідній розписці поставив свій особистий підпис. Після вручення повістки, військовозобов`язаному ОСОБА_2 було оголошено та вручено письмове попередження керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_4 про наслідки неявки до територіально центру комплектування та соціальної підтримки.
Після отримання вказаної вище повістки та попередження, у ОСОБА_2 , як особи, яка не бажає належним чином виконувати свої обов`язки військовозобов`язаного, зокрема, в подальшому проходити військову службу, виник протиправний умисел на ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання та свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, грубо порушуючи вимоги законодавства щодо дотримання військового обов`язку та мобілізації, 10.04.2026 о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце прибуття, до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, після письмового попередження керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_4 , за викликом не з`явився, про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 або в будь-який інший спосіб протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття не повідомив, та в подальшому у семиденний строк до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, чим порушив приписи ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим, будучи військовозобов`язаним, ухилився від військового обліку, після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України, з урахуванням положень цього параграфа.
В обвинувальному акті прокурор ОСОБА_6 , з урахуванням того, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, просить розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 337 КK України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту долучено письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_7 , в якій ОСОБА_2 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.
Також, у вказаній заяві обвинувачений зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, що він обізнаний в тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченого, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву останнього, у якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку без його участі, враховуючи відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 337 КK України, тобто ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 337 КК України, а саме - що дане кримінальне правопорушення на підставі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має реєстрацію та місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, та за даними облікової документації КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10» перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.04.2001 року, діагноз - розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, обвинувальний акт не містить.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
За викладених по справі обставин, вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, відсутності завданої матеріальної шкоди, особи обвинуваченого, даних, які його характеризують та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 337 КК України у виді штрафу в мінімальних межах.
За переконанням суду, вказаний вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 , а також відповідатиме цілям покарання, принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Суд, з урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, даних про особу обвинуваченого, не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.
Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_2 засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. 31.03.2026 Київський апеляційний суд скасував вирок першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке обчислювати з дня його фактичного затримання в порядку звернення вироку до виконання.
Кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_2 засуджується цим вироком, було вчинено 10 квітня 2026 року.
Частина 1 статті 71 КК України визначає, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. 
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати повністю невідбуту частину покарання за вироком Київського апеляційного суду від 31.03.2026 у виді позбавлення волі на строк 5 років та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 грн.
Керуючись правилами складання покарань, визначених ч. 3 ст. 72 КК України, покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі та покарання за цим вироком у виді штрафу, слід виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_2 не обирався. Підстави для його обрання відсутні. 
Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд -

постановив:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 337 КK України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 (п`ять тисяч сто гривень 00 копійок) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Київського апеляційного суду від 31.03.2026, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Керуючись правилами складання покарань, визначених ч. 3 ст. 72 КК України, покарання за цим вироком та покарання, призначене за попереднім вироком Київського апеляційного суду від 31.03.2026 - виконувати самостійно.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Суддя: