П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/17503/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шувалова Тетяна Олександрівна 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
14 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20.06.2025 №063550007274 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.06.2025 року з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 від 19.08.2013 (дублікат замість НОМЕР_3 ), виданого Житомирською облдержадміністрацією.
13.06.2025 позивачка звернулась до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на підставі статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
ГУ ПФУ в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивачки та рішенням від 20.06.2025 №063550007274 відмовлено у призначенні пенсії.
Підставою для винесення вказаного рішення стало те, що згідно наданих документів не підтверджено період проживання (роботи) позивачки на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993.
Згідно наданих документів, страховий стаж становить 35 років 11 місяців 15 днів, що є достатнім для призначення пенсії. Вік заявниці становить 54 роки.
Листом ГУ ПФУ в Житомирській області від 23.06.2025 №0600-0216-8/55604 повідомлено позивачку про зміст рішення ГУ ПФУ в Донецькій області.
Так, до періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не було зараховано до періодів проживання на території яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення не враховано період навчання з 26.01.1989 по 08.02.1989, з 27.07.1989 по 31.08.1989, з 26.01.1990 по 08.02.1990, з 27.07.1990 по 31.08.1990, з 26.01.1991 по 08.08.1991, з 27.07.1991 по 31.08.1991, з 26.01.1992 по 08.02.1992 згідно акту про проживання особи без реєстрації від 12.06.2025, оскільки проживання свідками не підтверджується.
Згідно із актом проживання особи без реєстрації від 12.06.2025, ОСОБА_2 , що проживає у АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , що проживає по АДРЕСА_2 у присутності депутата Овруцькоі міської ради ОСОБА_4 та власника квартири АДРЕСА_3 склали акт, що громадянка ОСОБА_5 , яка була тимчасово зареєстрована на період навчання в Житомирському державному педагогічному університеті ім. І. Франка з 01 вересня 1988 року по 30 червня 1992 року зі слів власника будинку за адресою АДРЕСА_4 проживала під час канікул без реєстрації в такі періоди:
з 26.01.1989 по 08.02.1989, з 27.07.1989 по 31.08.1989;
з 26.01.1990 по 08.02.1990, з 27.07.1990 по 31.08.1990;
з 26.01.1991 по 08.08.1991, з 27.07.1991 по 31.08.1991;
з 26.01.1992 по 08.02.1992.
Відповідно до довідки Житомирського державного університету ім. І.Франка від 29.07.2024 №161-К-292-2024/2024, виданої ОСОБА_6 , вона з 01.09.1988 за наказом №181 від 30.07.1988 дійсно зарахована студенткою 1 курсу денної форми навчання до Житомирського державного педагогічного інституту ім. І.Франка за спеціальністю «Педагогіка і методика початкового навчання».
З 02.09.1991 по 12.10.1991 за наказом №194 від 31.08.1991 направлена на педагогічну практику з відривом від академічних занять в Овруцьку СШ №3 Житомирської області.
У зв`язку з закінченням повного курсу навчання 30 червня 1992 року на денній формі навчання Житомирського державного педагогічного інституту ім. І. Франка, рішенням Державної екзаменаційної комісії від 27 червня 1992 року за наказом №149 від 30.06.1992 ОСОБА_6 «так у документі» було присвоєно кваліфікацію вчителя початкових класів середньої школи та видано диплом НОМЕР_4 , реєстраційний номер 581.
Також у довідці зазначено, що відповідно до навчальних планів факультету підготовки вчителів початкових класів денної форми навчання Житомирського державного педагогічного інституту ім. І. Франка за спеціальністю «Педагогіка і методика початкового навчання» за 1988-1992 навчальні роки канікули студентів були в такі періоди:
1989 рік: 26.01. по 08.02., з 27.07. по 31.08;
1990 рік: 26.01. по 08.02., з 27.07. по 31.08.;
1991 рік: 26.01. по 08.08., з 27.07. по 31.08.;
1992 рік: 26.01.по 08.02.
Екзаменаційні сесії проводились в такі періоди:
1989 рік: з 12.01. по 25.01. та з 29.06. по 12.07;
1990 рік: з 12.01. по 25.01. та з 11.05. по 24.05.;
1991 рік: з 12.01. по 25.01. та з 06.07. по 19.07.;
1992 рік: з 19.01. по 25.01. та з 04.05. по 17.05.
Терміни складання державних іспитів: з 18.05.1992 року по 29.06.1992.
Позивачка, уважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, звернулась до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ)
Згідно зі статтею 49 Закону №796-XI, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно до частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Частиною 3 статті 55 Закону №796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058-ІV і Закону №796-XII. Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
Аналіз вищевказаних правових норм обумовлює висновок, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.
Отже, період проживання та/або праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, далі - Порядок №22-1).
Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Згідно з абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.
Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (частина 3 статті 65 Закону №796-XII).
Відповідно до статті 15 Закону №796-XII довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.
Видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно матеріалів справи позивачці таке посвідчення видано Житомирською облдержадміністрацією 19.08.2013, що є дублікатом замість посвідчення НОМЕР_3 , відповідно до якого вона належить до громадян, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Овруцької міської ради від 09.06.2025 №1734, позивачка дійсно зареєстрована та постійно проживає у АДРЕСА_4 з 26.04.1986 року по 12.08.1988 рік, з 03.07.1992 року по 20.11.1992 рік по АДРЕСА_5 з 20.11.1992 року по 17.02.1998 рік, по АДРЕСА_6 з 17.02.1998 року по теперішній час.
Окрім того, позивачка на обґрунтування своєї позиції щодо достатності періоду проживання в забрудненій зоні станом на 01.01.1993 зазначає, що відповідачем не враховано, що в період навчання позивачки в Житомирському державному університеті ім. Івана Франка, вона перебувала на канікулах, під час яких проживала з батьками в м. Овруч, а також не взяв до уваги акт про проживання особи без реєстрації, складений сусідами у присутності депутата Овруцької міської ради, в якому вони засвідчили факт проживання позивачки під час канікул у м. Овруч Житомирської області.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.07.1991 №106, м. Овруч Житомирської області віднесено до 3 зони гарантованого добровільного відселення.
Так, згідно з архівною довідкою від 29.07.2024 №161-К-292-2024/2024, виданою Житомирським державним університетом ім. Івана Франка, позивачка з 01.09.1988 була зарахована студенткою 1 курсу денної форми навчання Житомирського державного педагогічного інституту ім. Івана Франка, та 30.06.1992 у зв`язку із закінченням навчання їй було присвоєно кваліфікацію вчителя початкових класів середньої школи.
Відповідно до вищевказаної довідки, періоди канікул за період навчання позивача з 1989 по 1993 роки становили: з 26.01.1989 по 08.02.1989, з 27.07.1989 по 31.08.1989; з 26.01. 1990 по 08.02. 1990, з 27.07.1990 по 31.08.1990; з 26.01.1991 по 08.08.1991, з 27.07.1991 по 31.08.1991; з 26.01. 1992 по 08.02.1992.
Зокрема, у вищезазначені довідці вказано, що з 02.09.1991 по 12.10.1991 позивачка проходила педагогічну практику в Овруцькій СШ №3 Житомирської області.
Окрім того, Верховним Судом у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17, від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23 сформовано висновок про те, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи).
При цьому факт навчання в навчальному закладі, який зареєстрований або знаходиться у іншому місці, ніж місце проживання особи, сам по собі не виключає можливості постійного фактичного проживання такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення, враховуючи не спростовану відповідачем будь-якими доказами можливість щоденного або періодичного доїзду особи з місця свого постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення до фактичного місця проходження навчання поза населеним пунктом проживання і у зворотному напрямку.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази постійного проживання позивачки на території м. Житомира у відповідний період навчання, зокрема, відсутні відомості щодо місця реєстрації позивачки у м. Житомирі на період навчання, а тому доводи відповідача про те, що в цей період (частину такого періоду) позивачка, навчаючись у м. Житомирі проживала в такому населеному пункті, територія якого не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, є необгрунтованими.
Відтак, твердження відповідача про те, що позивачка прожила у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 менше 3 років є помилковими та не підтверджені належними та допустимими доказами.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії позивачу, та зобов`язання повторно розглянути заяву позивачки від 13.06.2025 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV визначено Порядком №22-1.
При цьому, починаючи з 30.03.2021, набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», якою передбачено, зокрема, застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії, починаючи з 01.04.2021.
Зазначена процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів ПФУ в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця прийняття заяви до розгляду та місця проживання пенсіонера.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
В силу приписів Порядку №22-1 (у редакції згаданих вище змін):
пункт 1.1. розділу І заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію);
пункт 4.1. розділу IV заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію;
пункт 4.2. розділу IV після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії зобов`язального характеру щодо повторного розгляду заяви позивачки з урахуванням висновків суду має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, який необґрунтовано прийняв рішення про відмову у призначенні такої пенсії, яким, у даному випадку, є ГУ ПФУ в Донецькій області.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий | | | Ватаманюк Р.В.
Судді | | | Боровицький О. А.    Курко О. П.