Справа № 524/7832/26 
Номер провадження 3/524/1592/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Олейнікова Г.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності ст.130 ч.1 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

07.06.2026 року о 15 год. 44 хв. в м.Кременчук, вул.Героїв УПА, буд.6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager та в закладі охорони здоров`я у лікаря у лікаря нарколога відмовився.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки, які направлялись за адресою зазначеною в протоколі, повернулись в провадження суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с.14,15).
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області, про що наявний його підпис в протоколі, повістки за вказаною ним же адресою не отримує, не вжив заходів для явки до суду, тому вважаю, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що здійснюється з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".
Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним та враховуючи, що згідно ст.268 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП не відносяться до категорії справ, при розгляді якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою вважаю за необхідне провести розгляд справи за відсутності порушника, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП про адміністративні правопорушення.
Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно ч.1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з Розділом 1 п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоїнаказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У п. 3 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимогстатті 266 КУпАП, вважається недійсним (ч.5 цієї статті).
Згідно п. 7 Розділу 11 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далізаклад охорони здоровя).
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №688483 від 07.06.2026 року, вбачається, що 07.06.2026 року о 15 год. 44 хв. в м.Кременчук, вул.Героїв УПА, буд.6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager та в закладі охорони здоров`я у лікаря у лікаря нарколога відмовився.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №688483 від 07.06.2026 року за ст. 130 ч.1 КУпАП (а.с.1);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.06.2026 року, із якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови (а.с.4);
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, наданого БПП в м.Кременчук, який суд відповідно до вимог ст.251 КУпАП вважає доказом по справі (а.с.9).
Згідно довідки старшого інспектора відділення адміністративної практики БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області ДПП капітана поліції Світлани Чаплянко, від 08.06.2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував. Протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП згідно постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 25.05.2026 року (№524/6464/26) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с.8).
Суд звертає увагу на тому, що згідно вищевказаної довідки, фактично, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, оскільки згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Автозаводського районного суду м.Кременчука від 25.05.2026 року, набрала законної сили 04.06.2026 року, а згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №688483 від 07.06.2026 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП 07.06.2026 року, тобто після набрання законної сили попереднім рішенням суду від 25.05.2026 року, а як вбачається із усталеної практики Європейського суду з прав людини відносно проваджень у справах про адміністративні правопорушення поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а оскільки посадовою особою Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП за порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, то судовий розгляд справи здійснюється судом лише стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і лише в межах суті адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення.
Також, суддя немає права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.213,221 КУпАП,є лише розгляд справи.
Суд , також не приймає до уваги рапорт інспектору взводу 2 роти 4 БПП в м.Кременчук УПП в Полтавській області Дмитра Кондратенка про те , що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 помилково вказана відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП , оскільки дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ст. 130 ч.2 КУпАП , оскільки рапорт є внутрішнім документом, складеним працівником поліції та сам по собі не є незалежним об`єктивним доказом вчинення особою правопорушення. Вказана позиція відповідає усталеній судовій практиці.Рапорт працівника поліції не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення, - такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року в рамках справи № 524/5741/16-а, адміністративне провадження N К/9901/33786/18).
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи.
Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
В силу положень п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер(Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
З урахуванням фактичних обставин справи, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно зст. 13 ч. 2 КУпАПУ разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44,51,89,121-127,130, статтею 139, частиною третьою статті154, частиною другою статті 156, статтями173,173-4,174,183-1,185,190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбаченістаттею 24-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу:
1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого;
2) попередження;
3) догана або сувора догана;
4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
З урахуванням вищенаведеного, особи ОСОБА_1 , обставин які пом`якшують відповідальність, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення в неповнолітньому віці, суд вважає притягнути його до адміністративної відповідальності заст.130 ч.1 КУпАП, але у зв`язку з тим, що на момент скоєння правопорушення ОСОБА_1 не досяг повноліття, застосувати до нього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАПу вигляді догани.
Керуючись ст.24-1,130ч.1,245,246,250,251 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України та застосувати до нього заходи впливу у вигляді догани.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником в Полтавський апеляційний суд через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Головуючий суддя      Ганна ОЛЕЙНІКОВА