П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18940/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К. 
Суддя-доповідач - Томчук А.В. 
10 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Томчука А.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Савицької Н.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, Кам`янець-Подільської окружної прокуратури до Національного природного парку "Подільські Товтри" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити ді
В С Т А Н О В И В :
Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, - Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Національного природного парку "Подільські Товтри", у якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж ботанічного заказника місцевого значення "Черчецька Товтра" площею 4,5 га в натурі (на місцевості), встановлення обмежень у використанні земельної ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення з кадастровим номером 6825283400:04:001:0121 та охоронної зони; зобов`язати відповідача вжити заходів з метою розроблення і затвердження технічної документації із землеустрою на об`єкт природно-заповідного фонду - ботанічний заказник місцевого значення "Черчецька Товтра" площею 4,5 га, встановити обмеження у використанні зазначеної земельної ділянки та внести до Державного земельного кадастру відомості про охоронну зону цього заказника. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що межі заказника в натурі (на місцевості) не встановлені, відповідна документація із землеустрою не розроблялася, відомості про обмеження у використанні земель та про охоронну зону до Державного земельного кадастру не внесені, внаслідок чого заповідний об`єкт, який перебуває у постійному користуванні Парку, залишається фактично без належної охорони, а особливо цінні землі природно-заповідного фонду - під загрозою вибуття з власності держави.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.04.2026 у задоволенні позову відмовлено. 
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що перелік обов`язків землекористувача, якому об`єкт природно-заповідного фонду місцевого значення переданий під охорону, визначається охоронним зобов`язанням, оформленим у порядку статті 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та Інструкції щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25.02.2013 № 65, а охоронне зобов`язання від 23.07.2024 № 29 не покладає на Парк обов`язків із винесення меж заказника в натурі, розроблення та затвердження технічної документації із землеустрою, встановлення обмежень у використанні земельної ділянки з кадастровим номером 6825283400:04:001:0121 та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про охоронну зону. Суд також зазначив, що позивач не вказав, яким нормативно-правовим актом такі обов`язки покладені саме на землекористувача, звернув увагу на наявність технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з кадастровим номером 6825283400:04:001:0121, на державну реєстрацію цієї ділянки за категорією земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення з цільовим призначенням 04.03, а також на те, що повноваження щодо встановлення охоронних зон заповідних об`єктів та визначення режиму таких зон належать державним органам, які приймають рішення про їх виділення.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.04.2026 та ухвалити нове рішення, яким позов прокурора задовольнити. Апелянт зазначає, що предмет спору є значно ширшим, ніж сфера регулювання виключно земельних правовідносин, та що поза увагою суду залишилися доводи прокурора про обов`язок відповідача вчинити дії щодо розроблення землевпорядної документації на землі об`єкта природно-заповідного фонду. Посилаючись на статті 5, 7, 26, 60 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", статті 2, 19, 43, 79, 79-1, 92 Земельного кодексу України, статті 1, 2, 20, 22, 25, 26, 47 Закону України "Про землеустрій", прокурор наполягає, що природоохоронне законодавство передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду шляхом встановлення їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, а взяті Парком охоронні зобов`язання у сукупності з правом постійного користування свідчать про обов`язок саме відповідача організувати проведення відповідних робіт. Апелянт вказує, що відповідач не довів формування земельної ділянки саме в межах та конфігурації території заказника, не надав висновків спеціалістів інженерно-геодезичної сфери чи експертів, а відповіді НПП "Подільські Товтри" № 599 від 25.06.2025, Хмельницької обласної державної адміністрації № 99/34-12-5299/2025 від 12.06.2025 та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 10-22-0.331-2568/2-25 від 25.06.2025 підтверджують відсутність окремої документації та невстановлення меж заказника в натурі. Прокурор також посилається на порушення судом статей 72, 76, 77, 90, 242 КАС України, на ігнорування вимоги про визнання бездіяльності протиправною, на стандарт доказування "перевага більш вагомих доказів" та на практику Європейського суду з прав людини щодо мотивованості судових рішень, а окремо - на неправомірність ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2026 про повернення без розгляду клопотання про уточнення позовних вимог.
Національний природний парк "Подільські Товтри" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив щодо доводів і мотивів такої скарги та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін. Відповідач зазначає, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2007 № 681 Державним підприємством "Поділлягеодезкартографія" у 2008 році розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок, які надані Парку у постійне користування, на підставі якої земельна ділянка з кадастровим номером 6825283400:04:001:0121 площею 4,5 га зареєстрована у Державному земельному кадастрі 05.08.2024; межі цієї ділянки та межі ботанічного заказника "Черчецька Товтра" повністю співпадають за площею і конфігурацією, а межі узгоджені підписами суміжних землекористувачів без зауважень. Парк наголошує, що категорія земель "землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення" і код цільового призначення 04.03 самі по собі встановлюють максимально суворий режим використання ділянки, що обмеження визначені Законом України "Про природно-заповідний фонд України", Положенням про ботанічний заказник місцевого значення "Черчецька Товтра" та охоронним зобов`язанням від 23.07.2024 № 29, а повторне розроблення землевпорядної документації на вже сформовану ділянку суперечить принципам ведення Державного земельного кадастру та статтям 16, 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр". Відповідач також посилається на абзац 3 пункту 1.7 Положення про заказник, за яким до встановлення меж заказника в натурі його межі визначаються відповідно до проекту його створення, на акт обстеження № 259А/2025 від 11.11.2025, який підтверджує належну охорону території, на статті 39, 40 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та Положення про охоронні зони заповідних об`єктів Хмельницької області, затверджене рішенням Хмельницької обласної ради від 26.09.2002 № 17, згідно з якими охоронна зона встановлюється по периметру заповідного об`єкта на прилеглих територіях, а також на лист-роз`яснення Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України від 30.03.2026 № 6004-13/29681-08, у якому вказано на доцільність фінансування заходів із встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду місцевого значення за рахунок відповідних обласних або місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища. Щодо ухвали від 02.02.2026 відповідач зазначає, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження строк для зміни предмета або підстав позову обчислюється від початку розгляду справи по суті, а тому клопотання прокуратури правомірно повернуто без розгляду.
Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.
З урахуванням приписів статті 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 19.10.1988 № 153 "Про доповнення переліку природно-заповідного фонду області" оголошено об`єктом природно-заповідного фонду ботанічний заказник місцевого значення "Черчецька Товтра" загальною площею 4,5 га, розташований у с. Черче Чемеровецької селищної територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, з метою збереження та охорони Товтрового кряжу і цінних ділянок степової рослинності.
Наказом Департаменту природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації від 22.07.2024 № 37-од затверджено Положення про ботанічний заказник місцевого значення "Черчецька Товтра" (далі — Положення про Заказник).
Згідно з пунктами 1.2 – 1.4 Положення про Заказник заказник площею 4,5 га перебуває у користуванні НПП "Подільські Товтри", входить до складу природно-заповідного фонду України, а його територія знаходиться в межах Національного природного парку "Подільські Товтри", оголошеного Указом Президента України від 27.06.1996 № 474/96, і відповідно до Проекту організації території Парку, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 07.11.2014 № 355, входить до зони регульованої рекреації Парку.
23.07.2024 територія заказника передана НПП "Подільські Товтри" для забезпечення охорони та збереження на підставі охоронного зобов`язання, зареєстрованого в Департаменті природних ресурсів та екології Хмельницької обласної державної адміністрації за № 29 від 23.07.2024 (далі - Охоронне зобов`язання № 29).
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі виготовлена 31.12.2008; 05.08.2024 у Державному земельному кадастрі проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6825283400:04:001:0121 площею 4,5 га, розташованої в межах Залучанської сільської ради Чемеровецького району (нині - Чемеровецька селищна рада Кам`янець-Подільського району) Хмельницької області, з категорією земель "землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення" та цільовим призначенням "04.03 - для збереження та використання національних природних парків і пов`язаних із ним послуг". Того ж дня за Хмельницькою обласною державною адміністрацією зареєстровано право власності, а за НПП "Подільські Товтри" - право постійного користування цією земельною ділянкою (номер запису про право 56227889 від 05.08.2024).
Листом № 599 від 25.06.2025 НПП "Подільські Товтри" повідомив окружну прокуратуру, що заказник розташований у межах земельної ділянки з кадастровим номером 6825283400:04:001:0121, а окрема технічна документація із винесення меж заказника в натурі не розроблена.
Листом Хмельницької обласної державної адміністрації № 99/34-12-5299/2025 від 12.06.2025 повідомлено, що межі заказника не встановлені в натурі (на місцевості) та не закріплені межовими знаками в порядку, визначеному законодавством.
Листом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 10-22-0.331-2568/2-25 від 25.06.2025 повідомлено про відсутність відомостей про розроблення та затвердження документації із землеустрою на вказаний заказник і про непередання такої документації до Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель.
Рішенням Хмельницької обласної ради від 26.09.2002 № 17 затверджено Положення про охоронні зони заповідних об`єктів Хмельницької області, яким визначено порядок встановлення охоронних зон по периметру заповідних об`єктів, у тому числі заказників.
Згідно з актом обстеження (перевірки) дотримання вимог природоохоронного законодавства № 259А/2025 від 11.11.2025, складеним Службою державної охорони природно-заповідного фонду НПП "Подільські Товтри" за результатами обстеження 07.11.2025 із використанням системи SMART за участю старости Залучанського старостинського округу, межі земельної ділянки ботанічного заказника місцевого значення "Черчецька Товтра" (квартал 9, виділ 2 Чемеровецького природоохоронного науково-дослідного відділення) визначені на місцевості та знаходяться під охороною інспектора з охорони природно-заповідного фонду згідно з наказом від 01.03.2024 № 31, інформаційні аншлаги знаходяться у доброму стані.
Вважаючи, що через відсутність встановлених меж ботанічного заказника місцевого значення "Черчецька Товтра" існує реальна загроза вибуття з власності держави особливо цінних земель, що належать до природно-заповідного фонду, прокурор звернувся до суду з цим позовом.
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 66 Конституції України покладає на кожного обов`язок не заподіювати шкоду природі, а стаття 13 визначає землю, її природні ресурси як об`єкти права власності Українського народу.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України "Про природно-заповідний фонд України" від 16.06.1992 № 2456-XII (далі - Закон № 2456-XII), Законом України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон № 858-IV), Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 № 1264-XII, Інструкцією щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду, затвердженою наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25.02.2013 № 65 (далі - Інструкція № 65), Положенням про Заказник та Охоронним зобов`язанням № 29.
Статтею 43 ЗК України та частиною першою статті 7 Закону № 2456-XII визначено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
За приписами статті 46-1 ЗК України землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти. Особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення.
Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону № 2456-XII межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно зі статтею 25 Закону № 2456-XII заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів.
Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.
Частина третя статті 26 Закону № 2456-XII встановлює, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.
Частиною шостою статті 53 Закону № 2456-XII передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Пунктами 1.3, 1.4 розділу І Інструкції № 65 визначено, що охоронним зобов`язанням оформляється передача під охорону території чи об`єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов`язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження. Охоронні зобов`язання на території та об`єкти природно-заповідного фонду (далі - охоронне зобов`язання) оформляються органами, уповноваженими згідно із Законом України "Про природно-заповідний фонд України" (далі - уповноважені органи), землекористувачам (землевласникам) у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду або їх частини, які створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають (далі - території та об`єкти природно-заповідного фонду).
Підпункт 2.2 розділу ІІ Інструкції № 65 визначає, що в охоронному зобов`язанні зазначаються, крім іншого: перелік зобов`язань, які покладаються на землекористувача (землевласника): дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду, не здійснювати заборонену господарську діяльність, вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду, дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду, забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно-заповідного фонду.
Пунктами 3.1 та 3.2 розділу ІІІ Інструкції № 65 передбачено, що оформлення охоронних зобов`язань здійснюється у місячний строк після затвердження положень про відповідні території чи об`єкти природно-заповідного фонду. До охоронного зобов`язання додаються завірені в установленому законодавством порядку уповноваженим органом копії картографічних оглядових матеріалів меж території, що передається під охорону.
Із наведеного системного аналізу норм слідує, що обсяг обов`язків землекористувача, якому передано під охорону об`єкт природно-заповідного фонду місцевого значення, визначається саме охоронним зобов`язанням, оформленим уповноваженим органом, та положенням про відповідну територію (об`єкт). Натомість обов`язки щодо визначення режиму об`єкта природно-заповідного фонду шляхом затвердження положення про нього, щодо передачі об`єкта під охорону з визначенням переліку зобов`язань землекористувача та щодо виготовлення картографічних оглядових матеріалів меж території, що передається під охорону, покладено законом на обласні державні адміністрації.
Колегія суддів встановила, що Охоронне зобов`язання № 29 від 23.07.2024, як і Положення про Заказник, не покладають на НПП "Подільські Товтри" обов`язків щодо винесення меж заказника та закріплення їх в натурі (на місцевості), розроблення і затвердження технічної документації із землеустрою на об`єкт природно-заповідного фонду, встановлення обмежень у використанні земельної ділянки з кадастровим номером 6825283400:04:001:0121 та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про охоронну зону заказника. Апелянт, стверджуючи протилежне, не наводить конкретної норми, яка покладала б такі обов`язки саме на землекористувача заповідного об`єкта місцевого значення.
Посилання прокурора на пункт "в" частини другої статті 25 та статтю 47 Закону № 858-IV колегія суддів відхиляє з таких мотивів. Названі норми визначають вид документації із землеустрою - проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення - та зміст такої документації, а також передбачають, що вона розробляється на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.
Стаття 26 Закону № 858-IV відносить до можливих замовників документації із землеустрою органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласників і землекористувачів. Проте зазначені норми не встановлюють безумовного та самостійного обов`язку землекористувача заповідного об`єкта місцевого значення виступити замовником такої документації, а стаття 22 Закону № 858-IV прямо визначає, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори або судові рішення. Відтак відповідні роботи проводяться за наявності управлінського рішення уповноваженого органу та джерела фінансування, а не внаслідок самостійної ініціативи бюджетної установи.
Колегія суддів також враховує, що земельна ділянка, у межах якої розташований заказник, є сформованою у розумінні статті 79-1 ЗК України: її площа та межі визначені, інформація про неї внесена до Державного земельного кадастру, ділянці присвоєно кадастровий номер 6825283400:04:001:0121, а державна реєстрація проведена 05.08.2024 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Площа цієї ділянки (4,5 га) відповідає площі заказника, визначеній рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 19.10.1988 № 153 та пунктом 1.2 Положення про Заказник. 
Доказів того, що межі сформованої земельної ділянки не відповідають межам заказника, матеріали справи не містять, а тягар доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача, згідно з частиною першою статті 77 КАС України покладається на позивача; відповідач у цій справі не є суб`єктом владних повноважень, який приймав оспорюване рішення, а спірною є його бездіяльність, тобто нездійснення дій, обов`язковість яких для нього має бути доведена саме позивачем.
Крім того, ділянка зареєстрована за категорією "землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення" з цільовим призначенням 04.03. Такі відомості є публічними та вже самі по собі, у сукупності з приписами Закону № 2456-XII і статті 46-1 ЗК України, зумовлюють поширення на всю територію ділянки особливого режиму охорони, відтворення і використання земель природно-заповідного фонду. За таких умови вимога про повторне розроблення землевпорядної документації на ту саму площу з метою встановлення тих самих меж не має нормативної основи.
Щодо вимоги про внесення до Державного земельного кадастру відомостей про охоронну зону заказника колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 39 Закону № 2456-XII охоронні зони установлюються для забезпечення необхідного режиму охорони природних комплексів та об`єктів, запобігання негативному впливу господарської діяльності на прилеглих до них територіях; охоронні зони можуть установлюватися на територіях, прилеглих до окремих ділянок національних природних парків, а також навколо заказників; розміри охоронних зон визначаються відповідно до їх цільового призначення на основі спеціальних обстежень ландшафтів та господарської діяльності на прилеглих територіях.
Згідно зі статтею 40 Закону № 2456-XII положення, що визначають режим кожної з охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затверджуються державними органами, які приймають рішення про їх виділення.
Отже, охоронна зона за своєю правовою природою встановлюється поза межами самого заповідного об`єкта - на прилеглих (суміжних) територіях, а повноваження щодо її виділення та визначення режиму належать відповідним державним органам, а не землекористувачу заповідного об`єкта. 
Рішенням Хмельницької обласної ради від 26.09.2002 № 17 затверджено Положення про охоронні зони заповідних об`єктів Хмельницької області, яким передбачено створення охоронних зон по периметру заповідних об`єктів без вилучення земель у землекористувачів та землевласників. НПП "Подільські Товтри" не наділений повноваженнями самостійно виділяти охоронну зону на землях суміжних землекористувачів та ухвалювати відповідне рішення, а тому покладення на нього обов`язку внести до Державного земельного кадастру відомості про охоронну зону, яка в установленому порядку уповноваженим органом не встановлена, суперечило б частині другій статті 19 Конституції України.
Оскільки у цій справі не встановлено покладення на відповідача обов`язку вчинити ті дії, невчинення яких прокурор кваліфікує як протиправну бездіяльність, підстави для визнання бездіяльності Парку протиправною та для зобов`язання його вчинити відповідні дії відсутні. Такий висновок водночас охоплює і вимогу про визнання бездіяльності протиправною, а тому твердження апелянта про те, що суд першої інстанції проігнорував цю вимогу, не відповідає змісту оскаржуваного рішення: суд прямо зазначив, що позивач не довів протиправність бездіяльності відповідача, та відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.
Посилання прокурора на постанову Верховного Суду від 29.11.2024 у справі № 260/1681/22, постанову Верховного Суду від 25.07.2025 у справі № 520/420/22 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 у справі № 520/10011/22 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки правовідносини у цій справі не є подібними: тут об`єкт природно-заповідного фонду місцевого значення повністю розташований у межах уже сформованої та зареєстрованої у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні відповідача, з відповідною категорією та цільовим призначенням, а обсяг обов`язків землекористувача визначений чинним охоронним зобов`язанням, яке спірних обов`язків не містить. Подібність правовідносин визначається не лише збігом предмета та підстав позову, а й тотожністю фактичних обставин і змісту правового регулювання, застосованого до них.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції статей 72, 76, 77, 90, 242 КАС України та стандарту доказування переваги більш вагомих доказів колегія суддів відхиляє. Суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази, у тому числі відповіді НПП "Подільські Товтри", Хмельницької обласної (військової) адміністрації та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, витяги з Державного земельного кадастру і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Положення про Заказник, Охоронне зобов`язання № 29 та акт обстеження № 259А/2025 від 11.11.2025, і надав їм оцінку у сукупності. Вирішальним для розгляду справи є не встановлення факту відсутності "окремої" документації на заказник (цей факт відповідачем не заперечується), а наявність або відсутність у відповідача юридичного обов`язку таку документацію розробити. Оскільки такий обов`язок нормативно не встановлений, обсяг наданих прокурором доказів не може змінити результат вирішення спору незалежно від застосованого стандарту доказування.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.02.2026, якою клопотання Кам`янець-Подільської окружної прокуратури про уточнення позовних вимог повернуто без розгляду, колегія суддів зазначає, що згідно з частиною першою статті 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Апелянт сам визнає, що ця ухвала окремому апеляційному оскарженню від рішення суду не підлягає. Водночас колегія суддів враховує, що зазначене процесуальне питання не впливає на правильність вирішення спору по суті, оскільку предметом апеляційного перегляду є законність та обґрунтованість рішення, ухваленого за первісно заявленими вимогами, а відповідне процесуальне рішення суду першої інстанції не позбавило прокурора можливості обґрунтовувати свою позицію та подавати докази і не є порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 317 КАС України).
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29– 30 рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994). При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001).
Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки прокурором не доведено наявності у Національного природного парку "Подільські Товтри" юридичного обов`язку щодо винесення меж ботанічного заказника місцевого значення "Черчецька Товтра" в натурі (на місцевості), розроблення і затвердження технічної документації із землеустрою на цей об`єкт, встановлення обмежень у використанні земельної ділянки з кадастровим номером 6825283400:04:001:0121 та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про охоронну зону цього заказника, а отже - і факту протиправної бездіяльності відповідача.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статей 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до положень статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.  

Головуючий | | | Томчук А.В.
Судді | | | Драчук Т. О.    Савицька Н.В.