ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/4089/24
Провадження № 2/505/1058/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року          місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді    Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання  Антонюк Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи
Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі за текстом – АТ «ПУМБ») звернулося до Подільського міськрайонного суду Одеської області з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 60 496,22 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 200813700701 від 11.05.2017, за яким видано кредитну картку з встановленим лімітом 5 000 грн, який пізніше підвищено до 44 200 грн.
Зазначає, що позивачем виконано свої зобов`язання відповідно до кредитного договору, разом з тим, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк.
Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 21.08.2024 склала 60 496,22 грн, з яких 43 401,92 грн заборгованість за кредитом та 17 094,30 грн заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Позиція відповідача
Представником відповідача адвокатом Цурканом О.О. подано відзив на позов, відповідно до якого позов визнав частково. 
Просив не стягувати з відповідачки на користь позивача заборгованості по процентам в сумі 17 094,30 грн, оскільки відповідачка є дружиною військовослужбовця, призваного на військову службу під час мобілізації, який бере участь у заходах із забезпечення оборони України, що підтверджується наданими до справи доказами. Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дружинам таких військовослужбовців проценти за користування кредитом не нараховуються, крім випадків, прямо передбачених законом. Оскільки спірний кредитний договір не належить до визначених законом винятків, вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами у сумі 17 094,30 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають. 
У зв`язку з частковим задоволенням позову судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 21.01.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
04.03.2026 представником відповідача адвокатом Цурканом О.О. подано відзив на позов.
У судове засідання представник позивача Киричук Г.М., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилась. При зверненні до суду із даним позовом заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. 
Представником відповідача адвокатом Цурканом О.О. подано заяву про розгляд справи за відсутності його та відповідача. 
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили.
Інші процесуальні дії не вчинялись.
Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 підписано заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО) АТ «ПУМБ» № 200813700701 від 11.05.2017.
Відповідно до заяви, відповідач просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку миттєвого випуску (не персоніфікованої) із кредитним лімітом у сумі 5 000 грн, із наступними умовами: розрахунковий день 30 число місяця, платіжна дата 30 число місяця, строк дії кредитного ліміту 12 (дванадцять) місяців з дня надання кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку, дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. 
Згідно вказаної заяви відповідач підтвердила отримання платіжної картки та ПІН, а також факт ознайомлення з правилами користування платіжною карткою, які надано в дату підписання заяви. 
Вказана заява на приєднання до ДКБО разом із паспортом споживчого кредиту із аналогічними умовами підписана відповідачем шляхом накладення власноручного підпису.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти в обсязі, обумовленому договором. Окрім того, позивач посилається на збільшення кредитного ліміту за платіжною картою, яка надана відповідачу.
Відповідно до довідки АТ «ПУМБ» до договору № 200813700701 від 11.05.2017 кредитний ліміт встановлено 11.05.2017 у розмірі 5 000,00 грн, надалі його збільшено: 17.01.2018 – до 14 500,00 грн, 18.05.2018 – до 19 500,00 грн, 12.10.2018 – до 24 500,00 грн, 06.02.2019 – до 29 200,00 грн, 19.06.2019 – до 32 200,00 грн, 17.10.2019 – до 35 200,00 грн, 11.02.2020 – до 38 200,00 грн, 10.07.2020 – до 41 200,00 грн, 15.10.2020 – до 44 200,00 грн, 27.02.2022 зменшено до 42 536,00 грн, а 03.03.2022 збільшено до 44 200,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 200813700701 від 11.05.2017, виписки за особовим рахунком відповідача за період з 11.05.2017 до 21.08.2024  ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість, що станом на 21.08.2024 становить 60 496,22 грн, з яких 43 401,92 грн заборгованість за кредитом та 17 094,30 грн заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до виписки з банківських рахунків відповідача НОМЕР_1 , НОМЕР_2 відповідач у період з 11.05.2017 до 21.08.2024 користувалась кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості.
03.08.1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 137 та видано свідоцтва про шлюб від 03.08.1996 року серії НОМЕР_3 .
Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 20.09.2023, ОСОБА_3 є учасником бойових дій.
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. № 17 від 29.01.2026, ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_5 за вих. № 1218 від 20.06.2023, ОСОБА_3 в період з 29.07.2022 по 20.10.2022, з 07.12.2022 по 18.12.2022, з 28.04.2023 по 30.04.2023, брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в районі населених пунктів: Мар`їнка Донецької області.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , становлять кредитні правовідносини, пов`язані з укладенням та виконанням кредитного договору, отриманням і використанням кредитних коштів, їх поверненням, сплатою процентів за користування кредитом, а також із вирішенням питання щодо правомірності нарахування та стягнення таких процентів з урахуванням гарантій, передбачених частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Згідно ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200813700701 від 11.05.2017.
Із виписки за рахунками відповідача вбачається, що позивач надав відповідачці можливість користуватися кредитними коштами в межах установленого кредитного ліміту, а відповідачка фактично користувалася такими коштами.
Суд зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.
Тобто, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.
Відповідно до виписки з банківських рахунків відповідача НОМЕР_1 , НОМЕР_2 відповідач у період з 11.05.2017 до 21.08.2024 користувалась кредитними коштами, здійснювала часткове погашення заборгованості.
Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № 200813700701 від 11.05.2017 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із відповідача на користь АТ «ПУМБ», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідачки, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про часткове задоволення позову у частині.
Розрахунок заборгованості
Чоловік відповідачки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, отримав соціально-правовий статус учасника бойових дій, є діючим військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, та брав участь у відповідних заходах, що охоплюється частиною 15 статті 14 Закону, суд вважає, що його дружина ОСОБА_1 має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на ненарахування процентів за користування кредитом. 
Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписку за кредитним рахунком, суд встановив, що станом на 21.08.2024 позивач визначив заборгованість відповідачки у загальному розмірі 60 496,22 грн, з яких 43 401,92 грн заборгованість за сумою кредиту та 17 094,30 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.
Разом із тим судом встановлено, що чоловік відповідачки ОСОБА_3 з 29.07.2022 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, а також брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. За таких обставин на відповідачку поширюються гарантії, передбачені частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вказана норма передбачає ненарахування військовослужбовцям та їхнім дружинам (чоловікам) процентів за користування кредитом, за винятком кредитних договорів, предметом яких є придбання майна, визначеного законом.
Судом встановлено, що кредитний договір № 200813700701 від 11.05.2017 укладено щодо користування кредитними коштами за кредитною карткою та він не стосується придбання житла, автомобіля чи іншого майна, щодо якого законом установлено виняток із зазначеної гарантії. Отже, з 29.07.2022 проценти за користування кредитом не підлягали нарахуванню.
Відповідно до розрахунку позивача після 29.07.2022 банк продовжував здійснювати нарахування процентів за користування кредитом. Зокрема, розрахунок містить нарахування процентів за періоди після виникнення у відповідачки права на ненарахування таких платежів, унаслідок чого до визначеної позивачем загальної суми заборгованості включено проценти, які не є складовою грошового зобов`язання відповідачки.
Суд виходить із того, що заборгованість за процентами, визначена позивачем станом на 21.08.2024 у розмірі 17 094,30 грн, не може бути стягнута в повному обсязі, оскільки включає проценти, нараховані після 29.07.2022.
Для визначення фактичного розміру заборгованості судом проаналізовано рух коштів за кредитним рахунком та платежі, здійснені відповідачкою після 29.07.2022.
Згідно з розрахунком позивача, станом на момент виникнення у відповідачки права на відповідну гарантію заборгованість за процентами, нарахованими до 29.07.2022, становила 6 221,75 грн.
З метою визначення розміру заборгованості за процентами, яка могла існувати на момент виникнення у відповідачки права на гарантію, передбачену частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», судом проаналізовано розрахунок заборгованості за процентами, наданий позивачем.
Із зазначеного розрахунку вбачається, що після здійснення відповідачкою платежу у травні 2022 року залишок заборгованості за процентами становив 4 662,36 грн. Надалі за червень 2022 року позивачем було нараховано 1 559,39 грн процентів.
Таким чином, станом на кінець червня 2022 року та до здійснення наступних платежів розмір заборгованості за процентами, визначений на підставі наданого позивачем розрахунку, становив 6 221,75 грн (4 662,36 грн + 1 559,39 грн).
Саме ця сума підлягає врахуванню судом як розмір заборгованості за процентами, яка існувала до виникнення у відповідачки права на ненарахування процентів за користування кредитом.
Після виникнення 29.07.2022 у відповідачки права на ненарахування процентів за користування кредитом нею здійснювалися платежі, які відповідно до розрахунку позивача були зараховані в рахунок погашення заборгованості за процентами, а саме: 31.07.2022 - 4 000,00 грн, 31.08.2022 - 2 300,00 грн, 30.09.2022 - 2 392,17 грн, 31.10.2022 - 2 155,96 грн, 30.11.2022 - 1 488,01 грн, 31.12.2022 - 1 487,34 грн, 31.01.2023 - 1 401,49 грн, 28.02.2023 - 1 402,16 грн, 31.03.2023 - 1 275,89 грн, 30.06.2023 - 1 751,91 грн та 31.10.2023 - 813,13 грн, на загальну суму 20 468,06 грн.
Отже, після погашення процентів, які могли бути правомірно нараховані до 29.07.2022, залишок фактично сплачених відповідачкою коштів становить 14 246,31 грн (20 468,06 грн – 6 221,75 грн).
Оскільки після 29.07.2022 проценти за користування кредитом не підлягали нарахуванню, зарахування зазначеної суми в рахунок погашення процентів, які не входили до складу належного до сплати грошового зобов`язання відповідачки, не може погіршувати становище відповідачки та призводити до збереження відповідного розміру основної заборгованості.
Інше тлумачення призвело б до того, що сплачені відповідачкою кошти були б зараховані на погашення процентів, які відповідно до законодавчої гарантії не підлягали нарахуванню, тоді як основне зобов`язання залишилося б у розмірі, сформованому з урахуванням неправомірного розподілу платежів.
Тому при визначенні фактичного розміру основної заборгованості суд виходить із необхідності здійснити перерахунок платежів, проведених після 29.07.2022, з урахуванням того, що сума процентів, правомірно нарахованих до виникнення права на пільгу, становила 6 221,75 грн, а сума платежів після цієї дати – 20 468,06 грн.
Таким чином, сума 14 246,31 грн підлягає врахуванню як сума платежів, яка після погашення процентів, правомірно нарахованих до 29.07.2022, повинна бути спрямована на зменшення основного зобов`язання.
За розрахунком позивача, залишок основної заборгованості станом на 21.08.2024 становить 43 401,92 грн. Після проведення зазначеного перерахунку фактичний залишок основного зобов`язання становить 29 155,61 грн (43 401,92 грн – 14 246,31 грн).
При цьому суд враховує, що визначення зазначеного розміру заборгованості не означає повторного стягнення процентів або їх включення до складу основного боргу. Навпаки, сума 14 246,31 грн враховується виключно як фактично сплачені відповідачкою кошти, які підлягають перерозподілу внаслідок встановлення того, що після 29.07.2022 відповідні проценти не могли бути нараховані. Отже, проценти нараховані після 29.07.2022 не підлягали нарахуванню, тому сума таких процентів не є складовою заборгованості та не підлягає стягненню. З урахуванням фактичних платежів відповідачки та проведеного перерахунку розмір непогашеної заборгованості за тілом кредиту становить 29 155,61 грн.
Саме зазначена сума є фактичним залишком основного зобов`язання відповідачки перед позивачем, який підлягає стягненню.
Отже, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, надання відповідачці кредитних коштів та наявність непогашеного грошового зобов`язання. Водночас з 29.07.2022 відповідачка користується гарантією, передбаченою частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню. З урахуванням того, що до 29.07.2022 заборгованість за процентами становила 6 221,75 грн, а після цієї дати відповідачкою сплачено 20 468,06 грн, сума 14 246,31 грн підлягає зарахуванню у зменшення основного боргу. Таким чином, із визначеної позивачем заборгованості за тілом кредиту у розмірі 43 401,92 грн підлягає відрахуванню 14 246,31 грн, у зв`язку з чим розмір непогашеної заборгованості за тілом кредиту становить 29 155,61 грн.
За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню: з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 29 155,61 грн заборгованості за тілом кредиту, а у задоволенні вимог про стягнення 17 094,30 грн заборгованості за процентами слід відмовити.
Розподіл судових витрат у справі
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду АТ «ПУМБ» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Оскільки позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог в сумі 1 167,45 грн (2 422,40 грн х (29 155,61 грн / 60 496,22 грн)).
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 207, 526, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 200813700701 від 11.05.2017 в сумі 29 155 (двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят п`ять) гривень 61 копійку.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у сумі 1 167 (одна тисяча сто шістдесят сім) гривень 45 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 15.07.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», ідентифікаційний код юридичної особи 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, тел. +380442317000
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області        Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ