Справа № 569/9705/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року  Рівненський міський суд

в особі судді – Ковальова І.М.
при секретарі – Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-
в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала з підстав викладених у позовній заяві та додатково суду пояснила, що її довірителька та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Рішенням Рівненського міського суду від 09 лютого 2022 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час син сторін досяг повноліття та продовжує навчання у Ченстоховському політехнічному університеті в Республіці Польща. Під час навчання він проживає у гуртожитку, додатково потребує коштів на: придбання канцелярського приладдя, оплату інтернету, поповнення мобільного телефону, проїзд у громадському транспорті. Тому, лише на проживання та навчальні потреби йому потрібно орієнтовно 6500 грн. на місяць. Крім того, сина необхідно забезпечувати харчуванням, ліками, одягом засобами гігієни та іншими необхідними речами і приблизні витрати становлять від 12000 до 15000 гривень на місяць. Отже, загальна сума необхідна на утримання повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання дорівнює в середньому 20000 (двадцять тисяч) грн. Оскільки син сторін навчається на стаціонарній формі, то не має можливості працювати, відтак і самостійно себе забезпечувати. Натомість відповідач здоровий, орієнтовно в 2024 році виїхав за кордон. Як відомо позивачці він проживає в Ізраїлі, де працює, одержує високий дохід, орієнтовно 120000 (сто двадцять тисяч) гривень. Інших осіб на утриманні не має, таким чином батько має можливість надавати матеріальну допомогу синові.

Тому, враховуючи вищевикладене просить суд заявлені позовні вимоги задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень починаючи з дати подання позову та до закінчення його навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами за місцем реєстрації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав, письмовий відзив на позов не надходив.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей – синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дані обставини підтверджується дослідженими в судовому засіданні:

свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 11 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Рівне Рівненська область Україна, про що зроблено відповідний актовий запис за №98. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2022 року по цивільній справі №569/23772/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – розірвано.

На даний час син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття та навчається у Ченстоховському політехнічному університеті в Республіці Польща.

З дослідженої в судовому засіданні довідки про продовження стаціонарного навчання іноземцем від 27 березня 2026 року (переклад з польської мови на українську) вбачається, що ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у Рівне, що має громадянство України, прийнятий на термін від 01.10.2025 р. до 30.09.2028 р. на стаціонарне навчання першого ступеню за напрямком Управління безкоштовно та продовжує вказане навчання на 2 семестрі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 «судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.».

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Судом встановлено, що син сторін ОСОБА_3 на даний час є повнолітнім, навчається стаціонарно у Ченстоховському політехнічному університеті, свого доходу не має, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги для належного життєзабезпечення (харчування, гігієни, лікування) на придбання навчального матеріалу, проїзд, інтернет та зв`язок, тому стягнення аліментів з батька на його утримання є необхідним. 

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, не спростованими відповідачем, який в судове засідання повторно не з`явився, письмовий відзив на позов не подав, а тому вони підлягають до задоволення. Однак на думку суду, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі 5000.00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263-265,268,273, 280,

282-289,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання – задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання повнолітнього сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень починаючи з дати подання позову до суду – 23 квітня 2026 року та до закінчення його навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 1331,20 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 

Суддя Рівненського
міського суду         І.М.Ковальов