Справа № 472/126/26
Провадження №2/472/329/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді - Тустановського А.О.,
за участю секретаря - Маслюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2026 року до Веселинівського районного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 31.07.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №1665169 про надання споживчого кредиту. ТОВ «Селфі Кредит», свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Позичальником було отримано кредит в загальній сумі 14500,00 грн. 
26.08.025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-34/25, відповідно до умов якого клієнт (Первісний Кредитор) відступає (передає) фактору (Новий Кредитор) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-34/25 від 26.08.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 46236,20 грн.. Станом на дату подання позову заборгованість за договором №1665169 від 31.07.2024 року становить 46236,20 грн. та складається з: заборгованості по тілу кредиту - 10368,68 грн., заборгованості по відсотках - 28617,52 грн. та пені - 7250,00 грн.
Ухвалою суду від 18.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
24 березня 2026 року на адресу суду надійшов від відповідача ОСОБА_1 відзив на позовну заяву. В даному відзиві відповідач зазначає, що позивач не надав підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора вимог у сумі, яка сказана в додатках до договору факторингу, а відсутність доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору та інших належних доказів, позбавляє відповідача та суд можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі, а саме, що позивач дійсно набув права вимоги за кредитним договором в зазначеній позивачем сумі. Крім того, реєстри боржників до суду також не надано в повному обсязі, а лише випадкові сторінки. Відсутність цих доказів позбавляє можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи Договір про споживчий кредит (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Зазначила, що не укладала договір про споживчий кредит у редакції, який долучає позивач, не погоджувала умови кредитування. В матеріалах справи відсутні докази перерахування суми кредиту первісним кредитором. Просить відмовити у задоволенні позову.
13 травня 2026 року на адресу суду від представника позивача Василенка Д.О. надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що доводи відповідача про відсутність у позивача права вимоги спростовуються доданим до цієї відповіді Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-34/25 від 26.08.2025, відповідно до якого позивачу перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1665169 від 31.07.2024. Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, позивач є належним кредитором у даній справі. Твердження відповідача про те, що договір не укладався, є проявом очевидної недобросовісності. Кредитний договір № 1665169 від 31.07.2024 було укладено в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора (SMS-коду), що відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису. На підтвердження факту укладення правочину позивач надає оригінали кредитного договору та Паспорта споживчого кредиту, а також Протоколи створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Електронні логи системи та вказані протоколи неспростовно підтверджують, що відповідач пройшла процедуру реєстрації, ідентифікації та особисто підписала документи. Заперечення цих фактів після отримання коштів свідчить про намагання відповідача ввести суд в оману з метою уникнення цивільно-правової відповідальності. Стосовно аргументи відповідача про незаконність нарахування відсотків є безпідставними. Оскільки умовами Кредитного договору № 1665169 за продуктом «NewShort» чітко визначено розмір процентної ставки. Відповідач була детально ознайомлена з вартістю кредиту, що підтверджується її підписом у Паспорті споживчого кредиту, де зазначено реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту. Розрахунок заборгованості, наявний у матеріалах справи, повністю відповідає умовам підписаного нею договору. 
04 червня 2026 року ухвалою суду було витребувано від Приватного акціонерного товариства «Київстар» довідку з інформацією про факт відправлення та доставки на номер телефону НОМЕР_2 повідомлення з електронним підписом одноразовим ідентифікатором H689 на дату 31.07.2024 року, час підписання договору 13:55:42, витребувано з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк довідку про належність банківської картки № НОМЕР_3 , із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові власника та його ідентифікаційного номера та виписку з банківського рахунку власника картки № НОМЕР_3 , що відображає операцію зарахування коштів 31.07.2024 року 13:57:15 в сумі 14500 грн. 
Представник позивача Василенко Д.О. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, з урахуванням підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просить у позовних вимогах ТОВ «Свеа Фінанс» відмовити, на підставах зазначених у відзиві на позов. 
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, врахувавши відзив відповідача, заперечення на відзив позивача, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №1665169 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, ТОВ «Селфі Кредит» надає позичальнику кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається у розмірі 14500 грн., строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору.(а.с.9)
Відповідно до абзацу першого п.2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 (а.с.9)
Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н689 31.07.2024 року о 13:55:42 ОСОБА_1 ( а.с.13)
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Позичальником було отримано кредит в загальній сумі 14500,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 01.07.2025 року про успішне перерахування коштів 31.07.2024 року о 13:57:15 у розмірі 14500 грн. на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит». /а.с.32/
26 серпня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-34/25, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-34/25 від 26.08.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1665169 складає: 46236,20 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №1665169 від 31.07.2024 року заборгованість відповідача станом на 26.08.2025 становить: заборгованість по тілу 10368,68 грн., заборгованість по відсотках 28617,52 грн., пеня 7500,00 грн. Загальна заборгованість 46236,20 грн. (а.с.27-31)
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою.
За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України - розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.
Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом. Крім того, суд враховує докази, які були витребувані з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про належність банківської картки № НОМЕР_3 відповідачу та виписку з банківського рахунку власника картки № НОМЕР_3 , що відображає операцію зарахування коштів 31.07.2024 року 13:57:15 в сумі 14500 грн., докази , які надало ПАТ «Київстар» про факт відправлення та доставки на номер телефону НОМЕР_2 повідомлення з електронним підписом одноразовим ідентифікатором H689 на дату 31.07.2024 року під час підписання договору 13:55:42, а тому вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Суд вважає необхідним стягнути з відповідача 38986,20 грн. - суму заборгованості за Кредитним договором №1665169 від 31.07.2024 року, яка складається: із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10368,68 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 28617,52 грн.
Щодо стягнення із відповідача пені у розмірі 7250,00 грн. за кредитним договором №1665169 від 31.07.2024 року, то суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 69/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який триває і на даний час.
Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, починаючи з 24.02.2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, підстави для стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) за невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами в цей період відсутні. Таким чином, нарахування позивачем пені за кредитним договором від 31.07.2024 року є безпідставним, тому в цій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти  України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Як вбачається з матеріалів справи позивачем було заявлено майнові вимоги на загальну суму 46236,20 грн. Судом задоволені позовні вимоги частково на загальну суму 38986,20 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, оскільки вимоги позивача задоволено частково, пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню 2244, грн. 33 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви ( 2662,40 х38986,20: 46236,52 грн.)
На підставі викладено, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) заборгованість за кредитним договором № 1665169 від 31.07.2024 року у розмірі 38986 (тридцять вісім дев`ятсот вісімдесят шість ) гривень 20 ( двадцять) копійок, яка складається з заборгованості по тілу в розмірі 10368 (десять тисяч триста шістдесят вісім) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок, заборгованості по відсотках в розмірі 28617 (двадцять вісім тисяч шістсот сімнадцять ) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 2244 (дві тисячі двісті сорок чотири ) гривні 93 ( дев`яносто три) копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 липня 2026 року. 

Суддя Веселинівського районного суду 
Миколаївської області А.О. Тустановський