ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/6226/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О. О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправними дій щодо не проведення перерахунку та виплати грошової компенсації на транспортне обслуговування інваліда, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 №536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228», а саме, 29 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць; зобов`язання відповідача провести позивачу, як особі з інвалідністю групи, перерахунок грошової компенсації на транспортне обслуговування інваліда, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 №536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №228», виходячи із розміру 29 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, у зв`язку з чим провести виплату грошової компенсації на транспортне обслуговування інваліда, починаючи з 01 січня 2026 року до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України, особою з інвалідністю 1 групи внаслідок війни та перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації на пільгове забезпечення автомобілем, а відповідач виплачує йому компенсацію на транспортне обслуговування, однак у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством. На звернення 30.04.2026 про перерахунок та виплату грошової компенсації, починаючи з 01.01.2026 до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, відповідач листом від 07.05.2026 №33.2-13/1893/2026 повідомив, що виплата грошової компенсації проведена згідно із пунктом 2 Постанови №228 в сумі 752,55 грн, а для перерахунку та виплати вказаної компенсації відсутні законні підстави.
Позивач не погоджується із вказаною відмовою та вважає, що має право на грошову компенсацію на транспортне обслуговування відповідно до пункту 2 Постанови №228 в редакції Постанови №536 у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що має становити 9030,60 грн за півріччя - із розрахунку 752,55 грн на місяць (2595,00 грн x 29%).
Позивач з наведених підстав просив позов задовольнити, врахувавши правову позицію Верховного Суду у справі №260/4268/21. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що пунктом 2 Постанови №228 у чинній редакції встановлено розміри річних грошових компенсацій, зокрема, на транспортне обслуговування - 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Компенсація виплачується рівними частинами двічі на рік – у березні за перше півріччя та у вересні - за друге півріччя поточного року. У такому порядку ОСОБА_1 розрахована та виплачена компенсація у 2026 році – 752,55 грн на рік або по 376,27 грн за півріччя (2595,00 грн - прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність х 29%).
Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.
Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін, суд встановив такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 1 групи та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни – особам з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 21.10.2013.
Як видно з листа Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 07.05.2026 №33.2-13/1893/2026, ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни 1 групи виплачено компенсацію на транспортне обслуговування за перше півріччя 2026 року в розмірі 376,27 грн (752,55 грн на рік з розрахунку 2595,00 грн х 29%). 
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 №2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю» (далі - Закон №2961-IV).
Частиною першою статті 25 Закону №2961-IV установлено, що основними формами реабілітаційних заходів є: надання реабілітаційних послуг; забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення; матеріальне забезпечення.
Виплата грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування регламентована положеннями статті 28 Закону №2961-IV.
Грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення автомобілем.
Грошова компенсація на транспортне обслуговування виплачується особам з інвалідністю, законним представникам недієздатних осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, які перебувають на обліку для одержання автомобілів, а також які мають право на забезпечення автомобілями і за власним бажанням відмовилися від їх одержання і бажають отримувати грошову компенсацію чи які не одержали автомобілі у зв`язку з протипоказаннями для їх керування.
Після одержання особою з інвалідністю, законним представником недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю автомобіля виплата їй грошової компенсації на транспортне обслуговування припиняється і виплачується грошова компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля.
Грошова компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачується особам з інвалідністю, законним представникам недієздатних осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, які забезпечені автомобілями безоплатно чи на пільгових умовах або які мають право на забезпечення автомобілем безоплатно чи на пільгових умовах, але не одержали його і користуються автомобілями, придбаними за власні кошти.
Грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування призначають і виплачують місцева державна адміністрація.
Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України Постановою №228 затвердив Порядок виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування (далі - Порядок №228).
Пунктом 2 Постанови №228 (у чинній редакції) установлено, що для осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, які мають автомобілі та мотоколяски, розміри річних грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та мотоколясок становлять відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на транспортне обслуговування - 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Пунктом 5 Порядку №228 передбачено, що компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік – у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.
Перелік осіб, яким призначається компенсація на транспортне обслуговування, визначений у пункті 14 Порядку №228.
Згідно з посвідченням, виданим 21.10.2013 серії НОМЕР_1 , позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни 1 групи та йому виплачується компенсація на транспортне обслуговування, що не заперечується сторонами.
Спірним є питання розміру такої компенсації.
Суд зазначає, що пункт 2 Постанови №228 у редакції Постанови №536 установлював, що грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 №683 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. №228», яка набрала чинності 08 серпня 2020 року, затверджено зміни, що вносяться до Постанови №228, зокрема, пункт 2 Постанови №228 викладено у такій редакції: «2. Установити, що для осіб з інвалідністю і законних представників дітей з інвалідністю, які мають автомобілі та мотоколяски, розміри річних грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів становлять відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на транспортне обслуговування - 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.».
З 01.07.2021 набрали чинності зміни до Постанови №228, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2021 №283 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. №228», зокрема її пункт 2 викладено у такій редакції: «2. Установити, що для осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, які мають автомобілі та мотоколяски, розміри річних грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та мотоколясок становлять відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на транспортне обслуговування - 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації можуть встановлювати розміри компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування вищі, ніж зазначені в цьому пункті, в разі наявності фінансових можливостей.».
Отже, розмір грошової компенсації на транспортне обслуговування визначено пунктом 2 Постанови №228:
в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 №536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. №228», чинній до 08.08.2020: грошова компенсація на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць;
в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 №683 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. №228», чинній з 08.08.2020: розміри річних грошових компенсацій на транспортне обслуговування становлять 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Тобто, з 08.08.2020 Кабінетом Міністрів України встановлено інший механізм обрахунку розміру грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, який призвів до зменшення розміру грошової компенсації.
При вирішенні цього спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №260/4268/21 (спір стосувався нарахування та виплати особі з інвалідністю з дитинства грошової компенсації на транспортне обслуговування за період з 28.10.2019 по 01.07.2021 включно, виходячи з розміру 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць), які полягають у такому.
Зменшення розміру компенсації на транспортне обслуговування через зміну механізму його обчислення з 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на місяць до 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на рік, тобто у дванадцять разів, вказує на порушення державою конвенційних зобов`язань взятих на себе у зв`язку із ратифікацією Конвенції про права осіб з інвалідністю та Європейській соціальній хартії (переглянута), оскільки не узгоджується із взятими Україною на себе зобов`язаннями сприяти індивідуальній мобільності осіб з інвалідністю вибраним ними способом, у вибраний ними час та за доступною ціною; а також сприяти їхній всебічній соціальній інтеграції та участі у житті суспільства, зокрема, шляхом вжиття заходів, включаючи технічну допомогу, що спрямовані на усунення перешкод для спілкування і пересування і що надають доступ до транспорту, житла, культурної діяльності і відпочинку.
З огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила суди у період чинності пункту 2, в редакції, яка передбачає, що розміри річних грошових компенсацій на транспортне обслуговування становлять 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у правовідносинах щодо виплати грошової компенсації на транспортне обслуговування, передбаченої статтею 28 Закону №2961-IV, повинні застосовувати пункт 2 Постанови №228 в редакції Постанови №536, згідно із якою грошова компенсація на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць з урахуванням положень міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положень Конвенції про права осіб з інвалідністю та Європейської соціальної хартії (переглянутої).
Суд також зазначає, що хоч наведені правові висновки зроблені Верховним Судом стосовно змін до пункту 2 Постанови №228 в редакції до 01.07.2021, однак суттєвих відмінностей пункт 2 Постанови №228 з 01.07.2021 в частині визначення розміру грошової компенсації не зазнав, що не змінює суті правових висновків Верховного Суду у постанові від 19.10.2022 у справі №260/4268/21.
На час розгляду справи Верховний Суд від зазначеної правової позиції не відступав.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що виплата позивачу у 2026 році спірної компенсації в сумі 376,27 грн за перше півріччя не відповідає положенням пункту 2 Постанови №228 в редакції Постанови №536.
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, на підставі наданих суду статтями 9, 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення позивачу нарахування та виплати грошової компенсації на транспортне обслуговування за перше півріччя 2026 року у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць (виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 Постанови №228 в редакції Постанови №536) та зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової компенсації на транспортне обслуговування за перше півріччя 2026 року, виходячи з розміру 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць (з урахуванням виплачених сум).
Водночас позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати вказану грошову компенсацію до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, не підлягають задоволенню, адже судовому захисту підлягають порушені на момент звернення до суду права, а не ті, які можливо (ймовірно) будуть порушені у майбутньому. До того ж заява ОСОБА_1 від 30.04.2026 стосувалася перерахунку компенсації саме за перше півріччя 2026 року.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо непроведення ОСОБА_1 нарахування та виплати грошової компенсації на транспортне обслуговування за перше півріччя 2026 року, виходячи з розміру 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.
Зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової компенсації на транспортне обслуговування за перше півріччя 2026 року, виходячи з розміру 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць (з урахуванням виплачених сум).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Відповідач: Департамент соціальної політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, будинок 4А, ідентифікаційний код юридичної особи 03191963).

Суддя О. О. Андрусенко