ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року 
м. Київ

справа № 520/30696/25
адміністративне провадження № К/990/31275/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №520/30696/25 за позовом Приватного підприємства «БЕЛЬ» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Приватного підприємства «БЕЛЬ» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2026 (головуючий суддя Катунов В.В., судді: Ральченко І.М., Мінаєва К.В.)

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємства «БЕЛЬ» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 29.08.2025 №430/35-00-04-05-33, яким визначено штрафні санкції, що застосовуються відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" у сумі 3' 518' 418,96грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 адміністративний позов задоволено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2026 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 скасовано. Апеляційний суд ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Приватне підприємство «БЕЛЬ» звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23.07.2026 відкрито провадження у справі №520/30696/25 за касаційною скаргою позивача.

Судом отримано від податкового органу відзив на касаційну скаргу.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 14.09.2026 касаційний розгляд справи призначено до розгляду у порядку письмового провадження на 15.09.2025. 

Суд касаційної інстанції у справі, що розглядається, з`ясував наступне.

ПП «БЕЛЬ» звернулося до суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2025 №430/35-00-04-05-33, яким визначено штраф у сумі 3' 518' 418,96грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що ПП БЕЛЬ» не знало та не могло знати про факт анулювання ліцензій ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ», а отже не може вважатись таким, яке здійснило порушення ст. 16 Закону №3817. ПП «БЕЛЬ» в межах чинного законодавства здійснювало оптову торгівлю алкогольними напоями в зв`язку із тим, що на адресу позивача не надходили повідомлення від Покупця та/або податкових органів про анулювання Ліцензій ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ», а також відсутності можливості у ПП «БЕЛЬ» самостійно перевірити чинність ліцензій контрагента. ПП «БЕЛЬ» не знало та не могло знати про факт анулювання ліцензій ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ», а отже не може вважатись таким, яке здійснило порушення ст. 16 Закону №3817, а отже й нести будь-яку відповідальність через відсутність у контрагента спеціальних дозволів та/або ліцензій та повинно бути звільнене від відповідальності.

Апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення. Судове рішення скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено. Колегія суддів зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що підприємницька діяльність здійснюються суб`єктом господарювання на власний ризик, а відтак, у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість, адже негативні наслідки вибору недобросовісного контрагента покладаються на таких учасників. Сумлінним платникам податку необхідно подбати про підготовку доказової бази, яка б підтверджувала прояв належної обачності при виборі контрагента.

Позивач подав касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції. Як вважає позивач, судом апеляційної інстанції прийнято рішення без урахування тих обставин, що позивач вчинив усі необхідні дії для вибору контрагента, і переконався в його належній правосуб`єктності при укладенні договору, з урахуванням строку дії ліцензії покупця і строку дії договору. Позивач звертає увагу, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові послався лише на один висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.12.2020 у справі №826/6821/13-а, однак такий висновок не може бути врахований при розгляді поточної справи, оскільки недобросовісність платника податків позивача у справі №826/6821/13-а та фіктивність його контрагентів (в т.ч. обізнаність платника податків в такій фіктивності контрагентів) була доведена у відповідній кримінальній справі. Таким чином, позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи із застосуванням висновків Верховного Суду, які не можуть бути застосовані до спірних відносин за даною справою; з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: ст. 1, ст. 16 Закону №3817 та ст. 112 ПК України в частині визначення понять «оптова та роздрібна торгівля», визначення та встановлення вини та умислу в діях ПП «БЕЛЬ», застосування принципів «належної обачності» та «якість закону», що призвело до відміни правильного по суті рішення суду першої інстанції. На підставі викладеного, позивач просить скасувати постанову апеляційного суду та рішення суду першої інстанції залишити в силі. 

Відповідач скористався правом заперечити проти доводів касаційної скарги. У відзиві податковий орган зазначає, що із врахуванням того, що ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ» придбані алкогольні напої не використовувало для виробничих потреб, відсутній факт подальшої реалізації придбаних алкогольних напоїв шляхом здійснення оптової та роздрібної торгівлі із врахуванням відсутності у покупця відповідних ліцензій на право здійснення оптової або роздрібної торгівлі, перевіркою визначено спірні господарські операції, як реалізація позивачем підакцизної продукції на адресу ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ», як кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання. Відповідач звертає увагу, що скаржник в касаційній скарзі зазначає про неможливість застосування у спірних правовідносинах висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 17.12.2020 у справі №826/6821/13-а, оскільки недобросовісність платника податків - позивача у справі №826/6821/13 та фіктивність його контрагентів була доведена у відповідній кримінальній справі. Водночас, у справі №826/6821/13-а Верховний Суд проаналізував норми статті 42 Господарського кодексу України та статті 627 Цивільного кодексу України в частині здійснення підприємницької діяльності в України на підставі принципів свободи у виборі напрямків реалізації такої діяльності та прийшов до висновку про необхідність дотримання суб`єктом господарювання принципу добросовісності та розумної обачності під час здійснення підприємницької діяльності. Отже, в оскаржуваному рішення суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не спростував факти та не надав суду докази, які підтверджують з`ясування платником податків наявності у «ТЛК «ТАНДЕМ» під час здійснення поставки (реалізації) алкогольних напоїв (в асортименті) діючої ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями. З урахуванням чого, відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами податкового органу. Позивач стверджує, що Північне МУ ДПС по роботі з ВПП, як доведений факт зазначає, що ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ» придбані алкогольні напої не використовувало для виробничих потреб, а також те, що відсутній факт подальшої реалізації придбаних алкогольних напоїв шляхом здійснення оптової та роздрібної торгівлі із врахуванням відсутності у покупця відповідних ліцензій на право здійснення оптової або роздрібної торгівлі, проте, не надає жодного доказу перевірки використання з боку ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» товарів, а також прямо ігноруючи наявні у справі докази (Листи-замовлення та звіти про продажі товарів). Єдиним доводом того, що ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» не використовувало придбані товари у своїй виробничій та/або комерційній діяльності Північне МУ ДПС по роботі з ВПП зазначає, а суд апеляційної інстанції погоджується з податковим органом, - відсутність відповідних ліцензій у ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ», прямо ігноруючи доводи та докази, що ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» не був кінцевим споживачем товарів та використовував їх для подальшого перепродажу, а отже - в своїй комерційній (виробничій) діяльності. При цьому, податковий орган сам зазначає і визнає, що згідно з пунктом 76 частини першої статті 1 Закону № 3817 для визначення діяльності з торгівлі як роздрібної торгівлі - визначальним є факт реалізації товарів кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, однак, не бере до уваги докази того, що ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» використовувало товари саме для комерційної діяльності. Таким чином, вбачається, що ПП «БЕЛЬ» здійснюючи продаж товарів покупцю з наявною в останнього ліцензією на право оптової торгівлі, не маючи підстав для сумніву в її дійсності, не маючи можливості самостійно з офіційних джерел перевірити актуальність відомостей щодо ліцензій Покупця, маючи підтвердження того, що Покупець не є кінцевим споживачем, а використовує товар в своїй комерційній діяльності (для продажу торговим точкам -магазинам), не міг здійснювати діяльність, яка підпадає під визначення «роздрібної торгівлі».

Верховний Суд, переглянувши рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно наказу №5313-п від 29.07.2025 ГУ ДПС у м. Києві призначено фактичну перевірку ПП «БЕЛЬ» за адресою: м. Київ, Оболонська набережна, буд. 19, корп. 1, з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період діяльності ПП «БЕЛЬ» з 01.11.2024 по 01.08.2025.

У період з 29.07.2025 по 08.08.2025 ГУ ДПС у м. Києві проведена фактична перевірка ПП «БЕЛЬ» (код за ЄДРПОУ 24067799).

За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки №69348/ Ж5/26-15-09-01/24067799 від 11.08.2025, в якому встановлено порушення ПП«БЕЛЬ» ст. 16 Закону України від 18.06.2024 року №3817 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На підставі Акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.08.2025 №430/35-00-04-05-33, яким визначено штрафні санкції, що застосовуються відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" у сумі 3' 518' 418,96грн.

За наслідками адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначено Законом України від 18.06.2024 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», із змінами і доповненнями (далі - Закон № 3817).

Згідно з пунктом частини першої статті 1 Закону № 3817 ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності.
Відповідно до пунктів 60, 76 частини першої статті 1 Закону № 3817 оптова торгівля алкогольними напоями - діяльність з реалізації власно вироблених, ввезених або придбаних алкогольних напоїв іншим суб`єктам господарювання, що мають ліцензію на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями, іншим суб`єктам господарювання, які не мають ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями та використовують їх для виробничих потреб. Роздрібна торгівля - діяльність з продажу товарів (у тому числі з їх відвантаженням для подальшої доставки) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування.

Згідно з частиною сьомою статті 16 Закону № 3817 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

З урахуванням пункту 60 статті 1 Закону України суб`єкт господарювання при оптовій торгівлі алкогольними напоями здійснює діяльність з реалізації останніх виключно іншими суб`єктами господарювання, що мають ліцензію на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями, іншими суб`єктами господарювання, які не мають ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями та використовують їх для виробничих потреб.

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 73 Закону України від 18.06.2024 №3817до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: оптова або роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності відповідної ліцензії (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Судовим розглядом встановлено, між ПП "БЕЛЬ" і ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ» (код ЄДРПОУ 45053141) укладено договір від 17.05.2024 №51- НД щодо поставки товару (алкогольних та безалкогольних напоїв) на адресу останнього платника податків.

Водночас, згідно з Реєстром ліцензій ДПС України від 12.11.2024 № 1505-р анульовано ліцензії на підставі акту про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ» ліцензії (реєстраційні №990208202400027 та №990209202300078) на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) та оптову торгівлю алкогольним напоями - сидром та перррі (без додавання спирту).

Згідно накладних від 16.01.2025 № 147, ТТН від 16.01.2025, 18.12.2024 № 1476, ТТН від 18.12.2024, від 03.12.2024 № 1406, ТТН від 03.12.2024, від 21.11.2024 № 1358, ТТН від 21.11.2024, від 13.11.2024 № 1335, ТТН від 13.11.2024 у період часу з 13.11.2024 по 01.03.2025 рік ПП «БЕЛЬ» здійснено поставку (реалізацію) алкогольних напоїв (в асортименті) ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ».

Податковий орган доводить, що ПП «БЕЛЬ» у період часу з 13.11.2024 по 01.03.2025 здійснено поставку (реалізацію) алкогольних напоїв (в асортименті) ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ» за відсутності в останнього ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Суд апеляційної інстанції відзначив, позивач не надав суду докази, які підтверджують з`ясування платником податків наявності у «ТЛК «ТАНДЕМ» у період часу з 13.11.2024 по 01.03.2025 під час здійснення поставки (реалізації) алкогольних напоїв (в асортименті) діючої ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Як слідує з оскаржуваного судового рішення, враховуючи те, що ПП "БЕЛЬ" у період часу з 13.11.2024 по 01.03.2025 здійснювало поставку (реалізацію) алкогольних напоїв (в асортименті) ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ» за відсутності в останнього ліцензії на право оптової та/або роздрібної торгівлі алкогольними напоями, колегія суддів дійшла висновку, що згідно спірного податкового повідомлення-рішення до позивача правомірно було застосовано фінансові санкції у розмірі 3518418,96 грн., а тому підстави для скасування податкового повідомлення-рішення відсутні.

Водночас, суд першої інстанції з`ясував, що при укладанні Договору від ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ», разом з іншими статутними документами, документами, щодо посадових та/або уповноважених осіб ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ», було отримано копію діючої, на момент укладання договору Ліцензії на право Оптова торгівля алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) реєстраційні №990208202400027.

Ліцензія ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» видана 26.03.2024 строком на п`ять років - до 26.03.2029, з відміткою про сплату за період з 26.03.2024 по 26.03.2025.

Платіжна інструкція №26 від 20.03.2024 про відповідну оплату Ліцензії також надана ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» при укладанні Договору поставки №51-НД.

Таким чином, на момент укладання Договору поставки №51-НД від 17.05.2024, ПП «БЕЛЬ» було проведено перевірку та оцінку ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» його посадових та уповноважених осіб, прав ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» на провадження діяльності з оптової торгівлі напоями в т.ч. наявності діючої Ліцензії на відповідний вид діяльності, а також наявність в Покупця місця зберігання алкогольної продукції та реєстрації його в Єдиному реєстрі місць зберігання ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ».

З наданих до перевірки документів простежується, що ПП «БЕЛЬ» постачало ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» товари (алкогольні напої) на виконання діючого Договору постачання №51- НД від 17.05.2024, на підставі листів ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» в яких надано перелік та кількість потрібних «Для виробничих потреб» товарів, які будуть використані в комерційній діяльності ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ». 

Поставка здійснювалась на адресу зареєстрованого в Єдиному реєстрі місць зберігання на ім`я ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» місця зберігання площею 1000 кв.м. за адресою: Київська область, Броварський район, село Гоголів, вулиця Київська, буд. 245-Б де його приймала уповноважена особа ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ», про що є відповідні позначки та підписи, скріплені печатками Покупця.

ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» щомісячно, подавало ПП «БЕЛЬ» звіти про обсяги реалізації товарів, які придбані за договором поставки №51-НД від 17.05.2024, подальшим особам - покупцям. В звітах це відображено, в стовбці «Кількість торгових точок до яких постачався товар» та текстом під таблицею звіту (копії звітів додаються).

ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ» систематично направляло ПП «БЕЛЬ» листи на замовлення товарів із зазначенням в т.ч. що товари буде використано в комерційній діяльності Покупця, узгоджувало дати поставки товару та приймало товар в місці діяльності і зберігання.

Як вбачається з наданих до ГУ ДПС у м. Києві під час перевірки документів ПП «БЕЛЬ», яке мало та має діючу Ліцензію на право Оптова торгівля алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) реєстраційний №990208202300089 поставляло, на підставі укладеного та діючого Договору поставки №51-НД від 17.05.2024 року, Покупцю ТОВ «ТЛК ТАНДЕМ», який мав, на момент укладання договору, діючу та сплачену Ліцензію на право Оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) реєстраційні №990208202400027, а також зареєстроване у встановленому порядку в Єдиному державному реєстрі місць зберігання місце зберігання (про що надав відповідні та достатні документи/копії документів).

Відтак, у ПП «БЕЛЬ» не було підстав вважати, що ТОВ «ТЛК «ТАНДЕМ», отримує товари за Договором поставки №51-НД від 17.05.2024 не для подальшого їх продажу (реалізації), а як кінцевий споживач таких товарів.

Суд першої інстанції за результатом розгляду справи дійшов висновку, що у цій справі відсутні підстави вважати, що ГУ ДПС у м. Києві під час проведення фактичної перевірки доведено, з відображенням в Акті відповідних доказів, що ПП «БЕЛЬ» здійснювало роздрібну торгівлю.
У справі, що розглядається, суд касаційної інстанції встановив, що як зазначає відповідач підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді застосування штрафних санкцій слугував факт відсутності у ПП «БЕЛЬ», як продавця алкогольних виробів, відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Колегія суддів не може не погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на те, що притягнення до відповідальності продавця алкогольних напоїв з оптовою ліцензією за роздрібну торгівлю алкогольних напоїв без ліцензії, у результаті анулювання ліцензії на право оптової торгівлі у покупця, з невстановленим фактом використання товару не для виробничих потреб ? не узгоджується з приписами пункту 60 частини першої статті 1, пунктом 13 частини другої статті 73 Закону №3817, що визначені податковим органом в обґрунтування нарахованої санкції. Крім того, касаційний суд відзначає, що податковий орган у висновку за результатами перевірки обмежився констатацією порушення позивачем статті 16 Закону №3817, яка налічує тринадцять частин відповідного припису закону та унормовує Основні вимоги до оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями. 

Суд наголошує, що будь-яке негативне (несприятливе) для платника податків рішення контролюючого органу повинно бути чітко вмотивованим, обґрунтованим та містити конкретні підстави його прийняття. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. 

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. 

Надання судом оцінки всім важливим аргументам, що були передумовою прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного індивідуального акта, який є предметом судового контролю, є визначеною процесуальним законом гарантією справедливого судового розгляду, одним із елементів якого є мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень статті 90 КАС обставини у справі підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, при чому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Крім того, колегія суддів вважала доцільним відмітити, що в межах спірних правовідносин контролюючим органом не використано увесь комплекс наданих йому приписами чинного податкового законодавства повноважень для доведення порушення платником податкової дисципліни.

Розглянувши доводи сторін, якими вони обґрунтовують свою позицію під час розгляду справи у порядку касаційно перегляду судових рішень, Суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами обставин щодо правомірності винесених податкових повідомлень-рішень. Як слідує, висновки, які зазначені контролюючим органом та підтверджені судом апеляційної інстанції, зроблені неналежно.

Таким чином, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне вирішення справи апеляційним судом та скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Згідно частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За вказаних обставин постановлене у справі рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 340, 352, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «БЕЛЬ» задовольнити.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2026 у справі №520/30696/25 скасувати.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 у справі №520/30696/25 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду