Справа 362/5472/26 
Провадження 3/362/1736/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.08.2026 року  м. Васильків 
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, жителька АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП
встановив:
19.06.2026 о 18:56 год. у с. Пологи Білоцерківського району Київської області по вул. Київська, 45, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , та у порушення п. 2.4 ПДР України не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була подана проблисковими маячками синього та червоного кольору та увімкненням спеціального звукового сигналу.
Крім того 19.06.2026 о 18:56 год. у с. Пологи Білоцерківського району Київської області по вул. Київська, 45, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi A4, д.н.з. НОМЕР_1 , з явним ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора драгер або в найближчому медичному закладі у лікаря-нарколога категорично відмовилась.
 
ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що дійсно керувала у той вечір своїм автомобілем, не зупинився на вимогу працівників поліції, так як не почула їх сигнали про зупинку. Потім поліцейські здійснили її вимушену зупинку поряд з її будинком. Вони пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак через сильний стрес вона відмовилася. Винуватість категорично заперечила, запевнивши суд, що була абсолютно твереза. Вважає, що працівники поліції діяли неправомірно. Просила суд закрити провадження у справах за відсутністю у її діях складу і події адміністративних правопорушень. 
 
Вивчивши матеріали матеріалів справи у їх сукупності, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд встановив таке.
Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.
За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняла на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу працівників поліції проходити медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Щодо протоколу серії ЕПР 1 № 697492 від 19.06.2026 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП
Диспозиція ч. 1 ст. статті 122-2 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
П. 1.5 ПДР України передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
П. 2.4 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського водій зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
П. 8.9 б ПДР України регламентує, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою, увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу
При цьому згідно ПДР України при вимозі поліції зупинитися ви повинні увімкнути покажчик повороту, з`їхати на узбіччя (або зупинитись біля правого краю проїзної частини), увімкнути аварійну світлову сигналізацію та дочекатися поліцейського біля транспортного засобу, не виходячи з нього.
На думку суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема: даними зі змісту протоколу серії ЕПР 1 № 697492 від 19.06.2026, даними відеозапису події, який наявний при матеріалах справи, де з-поміж іншого зафіксовано як рухається автомобіль, за яким рухається службовий автомобіль з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, працівниками поліції подається звуковий сигнал про зупинку, на який водій ОСОБА_1 не реагує та продовжує рух, до самостійної зупинки поряд зі своїм місцем проживання.
Щодо протоколу серії ЕПР 1 № 697497 від 19.06.2026 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.
Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за: 
1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;
3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, відповідно до п. 2.6 Правил дорожнього руху України за рішенням поліцейського за наявності відповідних підстав водій зобов`язаний пройти позачерговий медичний огляд з метою визначення здатності безпечно керувати транспортним засобом.
Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.
Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі – Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі – Інструкція № 1452/735).
Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої. 
Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.
У судовому засіданні було досліджено відеозапис події правопорушення, що відображений на електронному диску і долучений до матеріалів справи. Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.
На відеозаписах зафіксовано з- поміж іншого факт руху транспортного засобу та його зупинка з переслідуванням з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору і звуковим сигналом працівника поліції. Коли поліцейські зупиняють автомобіль, то з-за керма виходить ОСОБА_1 , яка відразу намагається залишити місце події, зайшовши не територію свого домоволодіння. В подальшому під час спілкування  ОСОБА_1 представляється та надає свої документи. Потім поліцейські пропонують водійці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі. Надалі працівники поліції в чергове озвучують виявлені ними у  ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та в чергове пропонують їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 всіляко ухиляється від відповіді. Врешті решт вона відмовляється від проходження вищезазначеного огляду. Від ознайомлення та підписання складених матеріалів також відмовляється.
Так, відображені на відеозаписах події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:
-фактичними відомостями, які викладені у протоколі серії ЕПР 1 № 697497 від 19.06.2026;
-даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.06.2026, за яким такий огляд не проводився через відмову  ОСОБА_1 ;
-даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за яким у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстаноці)  ОСОБА_1 мала пройти огляд на стан сп`яніння, однак він не проведений через її відмову. Крім того у графі з результатами згоден зазначено « ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 » від підпису відмовилась;
Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядкуз метою виявлення стану алкогольного сп`яніння було складено цей протокол. Під час пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису. 
Не зважаючи на процесуальну сторони захисту. щодо невизнання вини за ч. 1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.
Суд констатує, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем у час та місці, зазначеними у протоколах, а також факт її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку прямо випливає із досліджених судом доказів та не заперечувався ОСОБА_1 в ході судового розгляду.
Так, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння може проявлятися як у активній, так і у пасивній формах, а норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не його право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання, хвилювання водія) - ПДР не містять.
При цьому, у разі відмови/ухилення водія від проходження огляду у встановленому законом порядку, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на проведення такого огляду на місці чи доставлення особи до закладу охорони здоров`я.
Всі інші зауваження ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими процедури оформлення цієї справи, то суд їх враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про її невинуватість у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП правопорушень.
Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як вона, як водій, керуючи транспортним засобом, не виконала вимогу поліцейського про зупинку, а також відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка керує транспортним засобом.
Отже, клопотання ОСОБА_1 про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Відповідно до ст. ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття,а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником такі іншими особами.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчинених правопорушень, яке є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, високий ступінь суспільної шкідливості цього правопорушення, особи ОСОБА_1 та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративних стягнень у межах санкцій вказаних статей. 
У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.
Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283-285, 289, 298, 299, 301, 304, 307 КУпАП, суд
постановив:
Об`єднати в одне провадження справи за № 362/5472/26 (провадження № 3/362/1736/26) та № 362/5473/26 (провадження № 3/362/1737/26) щодо ОСОБА_3  за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-1 КУпАП, присвоїти об`єднаній справі № 362/5472/26.
ОСОБА_1  визнати винуватою за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення: 
- - за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні;
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA488999980313030149000010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) ЄДРПОУ 37955989. Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко