03.09.26
33/812/364/26

Справа №473/3166/26
Провадження № 33/812/364/26
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 вересня 2026 року        м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О.М., 
за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Ремського Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Ремського Євгена Вікторовича на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Миронової О.В. від 29 липня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №693804 від 15 червня 2026 р. водій ОСОБА_1 15 червня 2026 р. о 15:57 год. в м. Вознесенську Миколаївської області по вул. Київська керував транспортним засобом ВАЗ 21083, номерний знак НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно з постановою Комунарського районного суду Запорізької області №333/9417/25 від 11 листопада 2025 р., постанови ЕНА № 5742510 від 17 вересня 2025 р.,чим порушив п.2.1.а ПДР України. Правопорушення вчинене повторно протягом року. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП). 
Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.
В судове засідання суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився.
Захисник Ремський Є.В. у клопотанні про відкладенні розгляду справи, зазначив, що 15 травня 2026 р. Запорізький апеляційний суд винесено постанову у справі № 333/9417/25, якою змінено постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2025 р., перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. 21 липня 2026 р. оприлюднено повний текст постанови. З обґрунтування постанови Запорізького апеляційного суду в справі № 333/9417/25 вбачаються підстави для оскарження постанови ЕНА № 5742510 від 17 вересня 2025 р., що в подальшому є підставою для висновку про відсутність повторності вчинення правопорушення, відповідно - відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, в зв`язку з чим до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області буде подано адміністративний позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. 
Постановою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 липня 2026 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп.
Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Ремський Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та надіслати справу на новий розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. 
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, в якому він зазначив, що виникли обставини, які мають значення та суттєво впливають на об`єктивність розгляду справи, а саме, що 15 травня 2026 р. Запорізьким апеляційним судом винесено постанову у справі №333/9417/25, якою змінено постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2025 р., перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 21 липня 2026 р. оприлюднено повний текст цієї постанови, з якого вбачаються підстави оскарження постанови ЕНА№ 5742510 від 17 вересня 2025 р., що в подальшому є підставою для висновку про відсутність повторності вчинення правопорушення, відповідно, відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. На даний час ОСОБА_1 перебуває на військовій службі. В період з 20 липня 2026 р. по 05 серпня 2026 р. був відсутній зв`язок з ОСОБА_1 , що перешкоджало встановленню фактичних обставин винесення постанови ЕНА № 5742510 від 17 вересня 2025 р., та, відповідно, підготовки адміністративного позову. Зараз ОСОБА_1 переведений для проходження подальшої військової служби за місцем реєстрації проживання, тому адміністративний позов про скасування постанови ЕНА №5742510 від 17 вересня 2025 р. сформований та поданий до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, у зв`язку з чим захисник Ремський Є.В. вважає оскаржувану постанову передчасною.
 
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, Ремського Є.В., який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі – Закон №3353-XII) право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. 
Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. 
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.
Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі – Правила), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 Правил передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 Правил особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно п.2.1.а Правил водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП.
Так, згідно з частин 2, 4 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, та керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 5 ст.126 КУпАП адміністративним правопорушенням є повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. 
Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті. 
Вчинення  ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 КУАП, підтверджується доказами:
- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №693804 від 15 червня 2026 р. водій ОСОБА_1 15 червня 2026 р. о 15:57 год. в м. Вознесенську Миколаївської області по вул. Київська, керував транспортним засобом ВАЗ 21083, номерний знак НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та будучи позбавлений права керування транспортними засобами згідно з постановою Комунарського районного суду Запорізької області №333/9417/25 від 11 листопада 2025 р. 
Будь-яких заперечень у протоколі про адміністративне правопорушення водієм ОСОБА_1 щодо його змісту не зазначено, останній своїм підписом підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений та його копію отримав;
- змістом довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області від 19 травня 2026 р. ОСОБА_3 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 17 вересня 2025 р. вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП та згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕНА №5742510 від 17 вересня 2025 р., притягувався до відповідно до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн;
- змістом довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області від 19 травня 2026 р. ОСОБА_3 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а також що транспортний засіб ВАЗ 21083, номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 ;
- постановою Запорізького апеляційного суду у справі №333/9417/25 від 15 травня 2026 р. змінено постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2025 р., перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.;
- постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн та стягнуто 605 грн 60 коп. судового збору на користь держави;
- змістом відеозапису працівників поліції, яким зафіксовано зупинка транспортного засобу працівниками поліції транспортного засобу ВАЗ 21083 під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку із перевищенням швидкості. На вимогу поліцейського надати посвідчення водія ОСОБА_1 відповів, що немає посвідчення, та на запитання поліцейського, чи складався протокол раніше за відсутність водійського посвідчення, відповів «так». Далі під час спілкування виявляється, що ОСОБА_1 вже був позбавлений водійських прав та на запитання «наскільки?» відповів, що «15 травня 2026 р. був суд апеляційний Запорізький». Перевіривши інформацію щодо фактів притягнення водія до адміністративної відповідальності та позбавлення його права керування, працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлюють та той його підписує.
Наведені докази, які отримані у законний спосіб, узгоджуються між собою, в їх сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 15 червня 2026 р. керував автомобілем ВАЗ 21083, номерний знак НОМЕР_2 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортного засобу відповідної категорії та будучи позбавлений права керування транспортними засобами.
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.1.а Правил та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Доводи апеляційної скарги правильність рішення суду першої інстанції не спростовують.
Так, апелянт не спростовує фактичні обставини правопорушення, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №693804 від 15 червня 2026 р.
Апеляційний суд не приймає заперечення щодо доведеності повторності вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
Так, ознака повторності (вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частинами 2-4 ст. 126 КУпАП, протягом року), яка є кваліфікуючою для притягнення особи до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджена долученими працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення: довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області від 19 травня 2026 р. ОСОБА_3 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 17 вересня 2025 р. вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, за що був притягнутий до відповідальності постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5742510 від 17 вересня 2025 р., копія якої вручена правопорушнику; копією постанови серії ЕНА №5742510 від 17 вересня 2025 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, притягувався до відповідно до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн; постановою Запорізького апеляційного суду у справі №333/9417/25 від 15 травня 2026 р., якою змінено постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2025 р., перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КупАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Щодо подання адміністративного позову до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 про скасування постанови ЕНА №5742510 від 17 вересня 2025 р., то, як встановив апеляційний суд, на день складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №693804 від 15 червня 2026 р., ухвалення оскаржуваної постанови та апеляційного розгляду постанова серії ЕНА №5742510 від 17 вересня 2025 р. не скасована і є чинною.
З огляду на те, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 повторно протягом року, не маючи на це право, доведений та не спростований під час апеляційного перегляду наявними у справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП, відповідає положенням статей 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення і апеляційний суд не вбачає законних підстав для зміни обраного судом першої інстанції виду стягнення.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Ремського Євгена Вікторовича залишити без задоволення, постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 липня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду    Т.М. Базовкіна