Справа № 585/369/26
№ 2/183/1047/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Григорьєвої В.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, третя особа – Державний реєстратор прав на нерухоме майно Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області, про визнання права власності на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції позивача.
У січні 2026 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, в якому (з урахуванням заяви про усунення недоліків від 25.03.2026) просили визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 45,6 кв.м. 
В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що вони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Право власності набуто на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Сєвєродонецьким ГПП об`єднанням «АЗОТ» від 30.06.1999 р., зареєстрованого в БТІ м. Сєвєродонецька № 537 від 14.07.1999 р.
Відповідно до технічного паспорту, квартира розташована на першому поверсі чотирьох поверхневого будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 29,70 кв.м., в тому числі: 1-а кімната 16,6 кв.м., 2-а кімната 13,10 кв.м., кухні площею 5,90 кв.м., ванної кімнати площею 3,0 кв.м., коридору 5,20, 1,8 кв.м., загальна площа квартири становить 45,6 кв.м. 
Позивачам відомо, що внаслідок воєнних дій їх квартира була пошкоджена, оцінити характер та обсяг наявних пошкоджень квартири на теперішній час не вбачається можливим, оскільки м. Сіверськодонецьк Луганської області є окупованим. 
22 січня 2026 року позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області із заявою про проведення державної реєстрації прав на належну їм на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 
Рішенням державного реєстратора № 83000777 позивачам було відмовлено в проведенні реєстраційних дій мотивовано тим, що подані ними документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: Державним реєстратором прав на нерухоме майно було надіслано запит до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Луганської області та отримано відповідь про те, що архівні документи КП «Сєвєродонецьке БТІ» на підконтрольну Україні територію вивезені не були, у зв`язку з чим Сєвєродонецьке БТІ виконувати свої обов`язки не може, в тому числі надавати інформацію на запити державного реєстратора про наявні в архівні справах зареєстровані права власності до 01.01.2013 року.
Відсутність у позивачів можливості внесення інформації про нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно унеможливлює реалізацію їх права розпоряджатись своєю власністю або отримати в подальшому компенсації за пошкоджений об`єкт нерухомого майна, тому у позивачів виникла необхідність у захисті своїх прав в судовому порядку.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О. від 30 січня 2026 року, позовну заяву направлено за підсудністю до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 21-22).
Ухвалою суду від 13 березня 2026 року справу залишено без руху та наданий час для усунення недоліків (а.с. 25).
Ухвалою суду від 30 березня 2026 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 46).
Ухвалою суду від 04 травня 2026 року закінчено підготовче провадження у справі (а.с.53).
Позиція сторін в судовому засіданні.
Позивачі у призначене судове засідання не з`явилися, представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.
Представник відповідача Сіверськодонецької міської військової адміністрації Луганської області відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Представник третьої особи – Державний реєстратор прав на нерухоме майно Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області, в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. 
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 . 
Право власності набуто на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Сєвєродонецьким ГПП об`єднанням «АЗОТ» від 30.06.1999 р., зареєстрованого в БТІ м. Сєвєродонецька № 537 від 14.07.1999 р. (а.с. 11).
Відповідно до технічного паспорту, квартира розташована на першому поверсі чотирьох поверхневого будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 29,70 кв.м., в тому числі: 1-а кімната 16,6 кв.м., 2-а кімната 13,10 кв.м., кухні площею 5,90 кв.м., ванної кімнати площею 3,0 кв.м., коридору 5,20, 1,8 кв.м., загальна площа квартири становить 45,6 кв.м. (а.с. 10).
Позивачам відомо, що внаслідок воєнних дій їх квартира була пошкоджена,оцінити характер та обсяг наявних пошкоджень квартири на теперішній час не вбачається можливим, оскільки м. Сіверськодонецьк Луганської області є окупованим (а.с. 55). 
22 січня 2026 року позивачі звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області із заявою про проведення державної реєстрації прав на належну їм на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 
Рішенням державного реєстратора № 83000777 позивачам було відмовлено в проведенні реєстраційних дій мотивовано тим, що подані ними документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: Державним реєстратором прав на нерухоме майно було надіслано запит до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Луганської області та отримано відповідь про те, що архівні документи КП «Сєвєродонецьке БТІ» на підконтрольну Україні територію вивезені не були, у зв`язку з чим Сєвєродонецьке БТІ виконувати свої обов`язки не може, в тому числі надавати інформацію на запити державного реєстратора про наявні в архівні справах зареєстровані права власності до 01.01.2013 (а.с. 12). 
Суд переконався, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, даний факт підтверджений Довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.10.2023 за № 5921-5002980154, де зазначено зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , а фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_4 (а.с.8).
Також до матеріалів справи долучено копії паспортів громадян України з відміткою про реєстрацію у вищевказаній квартирі позивачів (а.с.3-7).
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.
Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України).
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.
Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Частинами 3, 4 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено,зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою;по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.201-5 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Частинами 3, 4 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин.
Право власності позивача на квартиру набуте до 01 січня 2004 року, тому до таких правовідносин суд вважає за необхідне застосувати норми Цивільного кодексу УРСР,1963 року, Закону України від 07.02.1991 року «Про власність».
У відповідності до ст. 12 Закону України «Про власність» громадяни набувають право власності у разі укладання угод, які не заборонені Законом.
За змістом ст.ст.128,153 Цивільного Кодексу УРСР, 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібний у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однією зі сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції від 20.02.1997 року – передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок) відповідно до ч. 7 ст. 8 зазначеного Закону.
Відповідно до п. 4.1. Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995р. № 56 – Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку № 12: б)державними органами приватизації: наймачам квартир в державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону.
Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Тільки з визначенням часток кожного із співвласників, виникає право спільної часткової власності відповідно до вимогст.356 ЦК України. 
Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач на теперішній час позбавлений можливості отримати документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 76-81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, третя особа – Державний реєстратор прав на нерухоме майно Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 45,6 кв.м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_4 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_5 .
Відповідач: Сіверськодонецька міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області, ЄДРПОУ 44083662, місцезнаходження: бульвар Незалежності України, буд. 32, м. Сіверськодонецьк, Луганська область, 93400.
Третя особа: Державний реєстратор права на нерухоме майно Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області,код ЄДРПОУ 41325226, адреса: Сумська область, м.Ромни, б-р Шевченка, 65.

Повне судове рішення виготовлене 10 вересня 2026 року.

Суддя      О.В.Сорока.