Справа № 635/2872/25 
Провадження № 2/635/2854/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий - суддя Базов О.В.
за участю секретаря судового засідання – Макаренко С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою, Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» Лікашов Р.Є. звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 5440320924 від 17.09.2024 у розмірі 28100,00 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом позики у розмірі 10000,00 грн; заборгованості по відсотках у розмірі 18100,00 грн.
17 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “ІННОВА ФІНАНС” і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5440320924. Договір позики разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 23.04.2024 р. складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".
Відповідно до Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Кредит на суму у розмірі 10 000,грн. 00 коп., шляхом перерахунку на вказаний Позичальником рахунок, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ), на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою.
ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», як Позикодавець, свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу (Позичальнику) грошові кошти у розмірі 10 000,грн. 00 коп. В той же час Відповідач, свої зобов`язання з повернення грошових коштів не виконав. 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 29.10.2024 має заборгованість у розмірі 28100,00 грн, яка складається з наступного: заборгованості за тілом позики у розмірі 10000,00 грн; заборгованості по відсотках у розмірі 18100,00 грн.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.04.2025 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.01.2026 справу було залишено без руху та надано час для долучення до позовної заяви докази надсилання відповідачу копій поданих до суду документів.
Позивачем було усунуто недоліки .
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.03.2026 було продовжено розгляд справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи провести без його участі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у тому числі шляхом публікації оголошень на офіційному веб-порталі "Судова влада України", про причини неявки не повідомив, відзив не надав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, враховуючи позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи.
Враховуючи неявку сторін у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.
Як зазначає позивач, 17 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “ІННОВА ФІНАНС” і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5440320924. Договір позики разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 23.04.2024 р. складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".
Відповідно до Договору позики ТОВ “ІННОВА ФІНАНС” надав ОСОБА_1 кредит на суму у розмірі 10 000 грн. 00 коп., шляхом перерахунку на вказаний Позичальником рахунок, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( НОМЕР_1 ).
ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу (Позичальнику) грошові кошти у розмірі 10 000 грн. 00 коп. В той же час Відповідач, свої зобов`язання з повернення грошових коштів не виконав. 
Рішенням Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» №05-09/2025 від 05.09.2025 було змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова»
На підтвердження позовних вимог позивачем надано Договір надання грошових коштів у позику № 5440320924 від 17.09.2024 року, який підписано: Одноразовий ідентифікатор: 1131.
На підтвердження позивачем ТОВ «Іннова-Нова» заборгованості відповідача наданий розрахунок заборгованості за договором № 5440320924 від 17.09.2024 року, з якого убачається, що станом на 11.04.2025 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 28100,00 грн.
Проте, сам по собі вказаний розрахунок заборгованості, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення та виконання договору на умовах, які вказані фактором в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.
Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів кредитора кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 24.03.2026 до суду надійшов лист від АТ «Райффайзен Бану», в якому зазначено, що банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 не знайдена.
Разом з цим, матеріали справи та надані позивачем документи не містять доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором за зазначеними ним реквізитами, крім того в матеріалах справи відсутня інформація про надання та користування відповідачем платіжними картками, а також підтвердження зарахування грошових коштів саме ці картки, а також витрати та списання грошових коштів з карток відповідачем.
Також в матеріалах справи відсутні первинні документи, які мали підтверджувати ці обставини, як і сам факт надання кредитних коштів ОСОБА_1 .
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
При цьому, позивачем не надано до суду банківської виписки з рахунку позичальника чи іншого відповідного документа, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28.08.2023 року у справі №206/3009/15 (провадження № 61-5576св23), від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 15 січня 2025 року у справі 753/16762/15-ц).
Виходячи з наведеного, суд зазначає, що жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав у грошові кошти на платіжну картку за кредитним договором від № 5440320924 від 17.09.2024 у розмірі 28100,00 грн, та наявність заборгованості за наданим кредитом перед позивачем, матеріали справи не містять.
Про це зазначено у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі 
№ 161/16891/15-ц.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд залишає заявлені судові витрати за позивачем.
На підставі ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», місце знаходження: 01014, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 8, поверх 9, ЄДРПОУ 44127243.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Базов