Справа № 452/231/26 
Провадження № 2/452/806/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2026 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючої судді Бікезіної О.В.,
з участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за відсутністю сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 26 січня 2026 року звернулася в суд із позовом до Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права на земельну частку (пай).
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Никловичі Самбірського району Львівської області помер її батько ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 до дня смерті був зареєстрований та проживав у с. Никловичі Самбірського району Львівської областіразом із дружиною – ОСОБА_3 , 1932 року народження, та дочкою – ОСОБА_1 , 1974 року народження. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 , якапри житті 06.02.2001 року склала заповіт, про те, що на випадок її смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що їй буде належати на день смерті згідно закону, і на що вона за законом матиме право, заповіла їй.
Спадкове майно, на яке відкрилась спадщина після смерті матері ОСОБА_3 становить, зокрема: земельна ділянка площею 1,6989 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Никловицької сільської ради та право на земельну частку (пай) площею 1,62 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с. Никловичі Никловицької сільської ради і належала чоловіку ОСОБА_3 – ОСОБА_2 , якому було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Нажаль даний сертифікат втрачено.
З метою оформлення прийнятої спадщини, вона звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом; нотаріусом проведено реєстрацію спадкової справи, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, де 29.02.2024 року нотаріусом посвідчено, що спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_1 ; спадщина на яку видане це свідоцтво складається із земельної ділянки площею 1,6989 га, цільове призначення якої – ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Никловицької сільської ради. Однак нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), розміром 1,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка знаходиться на території с.Никловичі та належала ОСОБА_2 , чоловіку ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки позивачем не надані правовстановлюючі документи на вищевказане майно. 
Крім того, у її свідоцтві про народження вказано, що вона, ОСОБА_4 , та її батьками значаться ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Після одруження вона змінила прізвище із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », однак у подальшому 20.06.2006 року шлюб між нею та чоловіком ОСОБА_7 було розірвано.
За даними інформації, наданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.12.2025 року відомо, що шлюб між ОСОБА_2 , 1931 р.н., та ОСОБА_8 , 1932 р.н., складений 22.11.1955 року Виконавчим комітетом Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис № 11. Прізвище дружини після укладення шлюбу – " ОСОБА_5 ". Також містяться відомості про те, що шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складений 10.08.1991 року Виконавчим комітетом Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис № 5. Прізвище дружини після розірваний шлюбу – ОСОБА_6 . 
Вважає, що у наведених документах міститься двояке написання прізвища батьків позивача, як « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_5 ». 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: факт реєєстрації шлюбу між батьками; факт родинних відносин між нею та ОСОБА_9 ; визнати за нею право на земельну частку (пай).
Ухвалою суду від 30 січня 2026 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву; витребувано з Рудківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2026 року витребувано з Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області копії спадкових справ, відкритих після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До суду 24 березня 2026 року з Самбірської державної нотаріальної контори надійшла витребувана копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась (а.с. 39-87).
Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду (а.с.90).
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 червня 2026 року повторно витребувано з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію про реєстрацію шлюбу (шлюбів та їх розірвання) та відомості про другого з подружжя щодо: ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та   ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 98).
25 червня 2026 року до суду надійшла відповідь на витребувану інформацію (а.с. 100).
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, не прибула, представник позивача адвокат
Захарко Ю.Ю. надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили позов задовольнити
(а.с.101).
Відповідач Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі її представника та додатково зазначила, що позов визнає в повному обсязі (а.с. 29).
За таких обставин, згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Згідно з п. 1), п. 4) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Як зазначив ВС в постанові від 03 листопада 2021 року у справі за № 691/1237/20 встановлення юридичного факту, а саме родинних відносин між померлими особами не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням існування відповідного юридичного факту, що передбачено у Главі 6 Розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17 жовтня 2024 року, серії НОМЕР_1 (а.с.10).
Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Руддківської міської ради Самбірського району Львівської області від 14 грудня 2022 року № 233 відомо, що померлий  ОСОБА_2 до дня смерті був зареєстрований та проживав у с. Никловичі Самбірського району Львівської областіразом із дружиною – ОСОБА_3 , 1932 року народження, та дочкою – ОСОБА_1 , 1974 року народження (а.с. 11). 
Із свідоцтва про смерть від 08 липня 2020 року, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 померла   ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Никловичі Самбірського району Львівської області (а.с. 12).
Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області №235 від 14 грудня 2022 року убачається, що ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована та проживала у  АДРЕСА_1 , разом із дочкою ОСОБА_1 , 1974 року народження.
ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений 06 лютого 2001 року за реєстровим № 2, згідно якого все своє майно, що належатиме їй, заповіла своїй дочці – ОСОБА_1 (а.с.19).
ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 та її батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 квітня 1974 року, серії НОМЕР_3 (а.с. 14).
За даними інформації, наданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 26.12.2025 року відомо, що шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складений 10.08.1991 року виконавчим комітетом Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис № 5. Прізвище дружини після шлюбу – ОСОБА_6 (а.с.16).
Згідно повторного свідоцтва про розірвання шлюбу від 04 листопада 2022 року, серії НОМЕР_4 , шлюб між громадянином ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірваний, про що в кризі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис № 87, після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому – ОСОБА_6 ; їй – ОСОБА_6 (а.с. 15).
За даними інформації, наданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 24.06.2026 року відомо, що актовий запис про шлюб на гр. ОСОБА_2 , 1931 року народження та гр. ОСОБА_12 , 1932 року народження, зареєстровано за №11 від 22 листопада 1955 року, виконавчим комітетом Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області. Прізвище чоловіка до і після укладення шлюбу та дружини після укладення шлюбу – ОСОБА_5 , а не ОСОБА_5 (а.с. 100).
Отже, у наведених документах міститься двояке написання прізвища батьків позивачки, як « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_5 », однак незважаючи на те, чітко підтверджується, що ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_5 ) є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відтак спадкоємцем їхнього майна.
За встановлених обставин, встановлення фактів, що мають юридичне значення породжують юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення майнових прав позивача; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, те що 22.11.1955 року між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстровано шлюб, та що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Крім того, позивачка просить визнати право на земельну частку (пай).
Як вже зазначалося ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений 06 лютого 2001 року за реєстровим № 2, згідно якого все своє майно, що належатиме їй, заповіла своїй дочці – ОСОБА_1 (а.с.19).
Як встановлено судом, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Никловичі Самбірського району Львівської області (а.с. 12).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входила земельна ділянка площею 1,6989 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Никловицької сільської ради та право на земельну частку (пай) площею 1,62 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с. Никловичі Никловицької сільської ради і належала ОСОБА_2 , якому було видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено.
Із копії сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ-14 № 1522 відомо, що вказаний сертифікат було видано ОСОБА_2 , жителю с. Никловичі Самбірського району Львівської області, у тому, що йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 1,62 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території с. Никловичі Никловицької сільської Ради; землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.
Витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Рудківської міської ради Самбірської міської ради Львівської області (колишня Никловицька сільська рада) від 15.12.2025 року підтверджується факт видачі ОСОБА_2 дублікату сертифікату на земельну частку (пай) розміром 1,62 ум.кад.га, серії РН № 477653, який зареєстровано за № 137 від 04.12.2023 року (а.с. 20).
З метою оформлення прийнятої спадщини після смерті матері, позивачка звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області.
Із листа державного нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області № 1499/02-14 від 15 грудня 2025 року вбачається, що Самбірська нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), розміром 1,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка знаходиться на території с. Никловичі та належала ОСОБА_2 , чоловіку ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки позивачем не надані правовстановлюючі документи на вищевказане майно(а.с.17).
За загальними положеннями спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України). 
Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до приписів статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Згідно частини 3 статті 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
На теперішній час позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця   ОСОБА_3 , інші спадкоємці відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 28/2023 (а.с. 40-87).
Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно.
Таким чином, на теперішній час позивачка позбавлена права на спадщину та в позасудовому порядку не має можливості вирішити це питання.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
Згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположниж свобод та практику Суду як джерело права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). 
У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).
Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу.
У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року (справа № 12868/87) та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року (справа № 22774/93) зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.
Судом не встановлені обставини, які б в даному випадку обґрунтовували втручання держави у право власності на спадкове майно ОСОБА_13 . 
Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі
4000 грн. (а.с. 7).
Позивачка при зверненні до суду не просила відшкодувати їй понесені судові витрати.
Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність (ст. 13 ЦПК України), понесені судові витрати позивачу при ухваленні рішення не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт реєстрації шлюбу 22 листопада 1955 року між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановити факт, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), розміром 1,62 в умовних кадастрових гектара без контурного визначення зовнішніх меж цієї частки на місцевості, що розташована на території Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, яке вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно дублікату сертифікату серії НОМЕР_5 .
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Відповідач: Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області, місце знаходження: Львівська область, Самбірський район, м. Рудки, вул. Відродження, 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04056291.
Судове рішення складено 28 серпня 2026 року.

Суддя