"20" липня 2026 р.
Єдиний унікальний номер судової справи: 150/121/26
Номер провадження: 2/150/171/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року          с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Суперсона С.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилається на те, що 18.03.2025 між ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1599157. Згідно договору позичальнику було надано грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн.,зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісією за кредитом. Договір та додатки до нього позичальником підписано з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису 389555.
Відповідач взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим за останнім рахується заборгованість у загальному розмірі 23 800,00 грн., яка складається із наступного: 6 980,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 8 820,00 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 8 000,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
27.08.2025 між ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27082025, на виконання умов якого сторонами було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників від 27.08.2025, реєстр боржників від 27.08.2025, де відповідач значиться за порядковим номером 707, а також позивачем здійснено оплату згідно платіжної інструкції №98 від 29.08.2025.
Таким чином, набувши права вимоги до відповідача за заборгованістю згідно кредитного договору, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. У разі неявки відповідача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом публікації оголошення про виклик до суду на вебпорталі судової влади України, втім в судові засідання за невідомих суду причин не з`являється. Відзив на позовну заяву чи заява про визнання позову до суду теж не надходили. 
Тому, судом постановлено провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, наявні при ній докази, дійшов висновку про наступне.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до статті 6 зазначеного Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувала електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. 
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. 
Так, судом встановлено, що 18.03.2025 між ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1599157. Згідно договору позичальнику було надано грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісією за кредитом. Договір та додатки до нього позичальником підписано з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису 389555.
Платіжною інструкцією №41637774 від 18.03.2025 підтверджено зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 (№ НОМЕР_1 ) грошових коштів у розмірі 7 000,00 грн., згідно договору № 1599157.
Вказаний номер маска-картки зазначений у п. 2.1 Договору про споживчий кредит № 1599157 від 18.03.2025.
Відповідно до ст. 629 ЦК, України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом /ст. 525 ЦК України/.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. /ч. 2 ст. 615 ЦК України/.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідач взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим за останнім рахується заборгованість у загальному розмірі 23 800,00 грн., яка складається із наступного: 6 980,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 8 820,00 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 8 000,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
27.08.2025 між ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27082025, на виконання умов якого сторонами було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників від 27.08.2025, реєстр боржників від 27.08.2025, де відповідач значиться за порядковим номером 707, а також позивачем здійснено оплату згідно платіжної інструкції №98 від 29.08.2025.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Ст. 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Ст. 1082 ЦК України зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
Аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що відповідно до умов договору факторингу про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором, новий кредитор – позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Аналіз досліджених та оцінених судом доказів, що надано позивачем свідчить про те, що між відповідачем та позивачем склалися кредитні правовідносини, в яких позивач є кредитором, а відповідач боржником. Суд погоджується та вбачає підтвердженим розрахунок сум заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 980,00 грн. та за комісіями у розмірі 8 820,00 грн.
Разом з тим, суд вважає незаконним нарахування та включення до суми заборгованості за договором кредиту заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 8 000,00 грн., виходячи з наступного.
Нарахування неустойки (штрафу, пені) за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
В той же час, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Беручи до уваги, що заборгованість у виді неустойки (штрафу, пені) у розмірі 8 000,00 грн. за кредитним договором № 1599157 від 18.03.2025 нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн. неустойки (штрафу, пені) за цим кредитним договором задоволенню не підлягає.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 137 та ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 153961 від 20.02.2026, що підтверджує понесення позивачем судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2 662,40 грн., а тому вказані витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 767,30 грн. (66,38%). 
Керуючись ст.10, 11, 81, 141, 259, 263 - 265, 274, 279, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (юридична адреса вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, інд. 01032, код ЄДРПОУ 3562014, реквізити рахунку IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №1599157 від 18.03.2025 у розмірі 15 800 (п`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (юридична адреса вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, інд. 01032, код ЄДРПОУ 3562014, реквізити рахунку IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») судовий збір в розмірі 1767 (одна тисяча сімсот шістдесят сім) гривень 30 копійок.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на протязі тридцяти днів від дня його винесення до Вінницького апеляційного суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:
Позивач: ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, інд. 01032, код ЄДРПОУ 35625014;
Відповідач:  ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддя           С.П. СУПЕРСОН