Справа № 607/9552/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м.Теребовля 
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Мельник А.В.
за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №455122 від 18.06.2024 у розмірі 12075,00 грн. Також просило стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 18.06.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №455122. Відповідачу передані грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника у розмірі 3500,00 грн.
29.11.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу №29112024, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за договором позики №455122 від 18.06.2024.
Відповідно до договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») становить 12075,00 грн з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 3500,00 грн; сума заборгованості за відсотками становить 1575, 00 грн; сума заборгованості за штрафними санкціями становить 7000,00 грн.
З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість за договором позики №455122 від 18.06.2024 у сумі 12075,00 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662 грн 40 коп., та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.05.2026 до відкриття провадження у справі дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Теребовлянському районному суду Тернопільської області.
Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02.06.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.07.2026, яке надалі було відкладено на 09.09.2026 у зв`язку з неявкою відповідача.
08.07.2026 за допомогою системи «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Бронецького Н.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що відповідач позов визнав частково, а саме в межах суми основного боргу та нарахованих за договором відсотків. В іншій частині позовні вимоги він заперечив, наголошуючи на їхній необґрунтованості. Зокрема, відповідач звернув увагу суду на те, що нараховані позивачем штрафні санкції є безпідставними, оскільки згідно із Законом України № 2120-IX від 15 березня 2022 року на період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення позичальники звільняються від відповідальності за ст. 625 ЦК України та від обов`язку сплати неустойки (штрафів і пені), оскільки такі нарахування здійснені вже після введення воєнного стану. Окрім того, відповідач заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу, зазначивши, що долучений позивачем договір про надання правової допомоги укладено з фізичною особою-підприємцем, а не з адвокатом, тоді як згідно з ч. 2 ст. 15 ЦПК України професійна правнича допомога та представництво у суді здійснюються виключно адвокатами. Посилаючись на загальні засади доказування та норми ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, відповідач просив суд врахувати ці обставини при ухваленні остаточного рішення та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій і витрат на правничу допомогу.
10.07.2026 за допомогою системи «Електронний суд» до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, наполягаючи на безпідставності заперечень відповідача. Позивач зазначив, що кредитний договір було укладено в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора, а оскільки відповідач визнає факт його підписання та отримання коштів, ці обставини не потребують доказування. Щодо штрафних санкцій позивач наголосив, що договір укладався вже під час воєнного стану, тому відповідач свідомо взяв на себе відповідні фінансові ризики, причому нарахування пені здійснювалося у чітких межах Закону України «Про споживче кредитування» і було вчасно зупинено, а уникнення її сплати свідчить про зловживання правом з боку позичальника. Окрім того, позивач спростував заперечення щодо витрат на правничу допомогу, надавши суду повний пакет належних доказів (договір, свідоцтво адвоката, акти та детальний опис робіт), які підтверджують реальність і співмірність заявлених до стягнення 6 000 гривень. На підставі наведеного позивач просив прийняти відповідь на відзив та задовольнити позов у повному обсязі.
Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, однак у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності та врахувати доводи та вимоги, викладені у поданому позові та відповіді на відзив на позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бронецький Н.В. у судове засідання не з`явилися, проте 08.09.2026 через підсистему «Електронний суд» на адресу суду надійшла заява за підписами представника відповідача, у якій останній просив проводити розгляд справи за їхньої відсутності. У поданій заяві представник відповідача повністю підтримав доводи та вимоги, викладені у раніше поданому відзиві на позовну заяву, та просив суд врахувати їх при ухваленні судового рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 18.06.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №455122, за умовами якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 3500 гривень, строком користування 30 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,50 % на день. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Sm7i31, при цьому відповідач підтвердив своє ознайомлення з повними умовами кредитування.
ТОВ «Сіроко Фінанс» зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, передало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (Mastercard), що підтверджується платіжною інструкцією 87c0978f-7d8f-4bea-bb87-ebfe8b7d89e7.
29.11.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 29112024, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників.
З наданого позивачем витягу з додатку до договору факторингу №29112024 від 29.11.2024 вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №455122 від 18.06.2024 у розмірі 12075,00 грн, з яких: 3500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 1575,00 грн – заборгованість за відсотками, 7000,00 грн – заборгованість за штрафними санкціями.
До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як слідує із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 у електронній формі підписано договір позики №455122 від 18.06.2024.
В силу вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до статей 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з вимогами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти ТОВ «Сіроко Фінанс» не повернув, чим порушив умови договору.
Надалі, відповідно до укладеного договору факторингу №29112024 від 29.11.2024 із підписанням відповідного реєстру право грошової вимоги до відповідача за невиконання умов кредитного договору перейшло від ТОВ «Сіроко Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс».
Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
В силу вимог статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копія договору відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ «Сіроко Фінанс» за кредитним договором №455122 від 18.06.2024 до позивача у справі.
Щодо стягнення суми заборгованості за несплаченими процентами у розмірі 1575,00 грн за кредитним договором суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 відсоток.
Водночас пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» встановлено перехідний період, протягом якого, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 відсотка, а протягом наступних 120 днів - 1,5 відсотка.
Таким чином, за період з 18.06.2024 по 18.07.2024 проценти нараховано за ставкою 1,5 відсотка на день, що відповідає умовам укладеного договору та граничному розміру денної процентної ставки, встановленому на цей період пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
За 30 днів користування кредитними коштами розмір процентів становить 1575,00 грн (3500,00 грн ? 1,5 % ? 30 днів), що не перевищує встановленого законодавством максимального розміру денної процентної ставки.
За таких обставин суд приходить до висновку, що обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача, є заборгованість за процентами у розмірі 1575,00 грн.
Отже, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 5075,00 грн, з яких: 3500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 1575,00 грн - заборгованість за процентами.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за штрафом 7000,00 грн, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зазначеного позивачем не враховано при здійсненні розрахунку заборгованості щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 7000,00 грн.
Щодо вимоги у позовній заяві представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 6000,00 грн, суд зазначає наступне. 
Позивачем надано копію Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 02.02.2026, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі - ТОВ "Діджи Фінанс" або Клієнт) в особі Директора Романенка Михайла Едуардовича та Фізичною особою-підприємцем Міньковською Анастасією Володимирівною (далі - ФОП або Виконавець), згідно з умовами п. 1.1 якого Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати юридичні послуги (правову допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.
Додатковою угодою №455122 до договору про надання правової допомоги №42649746 від 02.02.2026 до вищезгаданого договору його сторони внесли зміни, згідно з якими Виконавець зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .
Згідно із детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних Міньковською А.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості та Актом надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 24.04.2026, ФОП Міньковської А.В. надала Клієнту такі послуги: 1) письмова консультація Клієнта щодо спірних правовідносин тривалістю 1 год вартістю 1000,00 грн; 2) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС" тривалістю 1 год вартістю 1500,00 грн; 3) складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи тривалістю 2 год вартістю 3000,00 грн; 4) формування додатків до позовної заяви (письмові докази) тривалістю 0,5 год вартістю 500,00 грн. Всього надано послуг на суму 6000,00 грн.
В матеріалах справи також міститься копія свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю Міньковської А.В.
Відповідно до п.п.1-3 ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:
1) довіреністю; 
2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Однак матеріали справи не містять жодного з перерахованих вище документів, які б підтверджували повноваження саме адвоката Міньковської А.В. як представника позивача у вказаній цивільній справі.
Натомість матеріали справи містять вищевказаний договір про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, а також акт надання послуг, з яких вбачається, що надані послуги з правової допомоги були здійсненні саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом.
Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).
Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.
Такі висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19 (14-44цс21).
За таких обставин суд приходить до висновку про неможливість стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення судом заявленого позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1118,93 грн (ціна позову становить 12 075,00 грн, що приймається за 100 %, з яких задоволено позовні вимоги на суму 5 075,00 грн, що становить 42,03 %. Відтак при частковому задоволенні позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 118,93 грн судового збору (2 662,40 грн ? 42,03 %).
Керуючись статтями 12, 13, 76, 141, 258-259, 263-265, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 455122 від 18.06.2024 у сумі 5075 (п`ять тисяч сімдесят п`ять) грн 00 коп, з яких: 3500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1575,00 грн - заборгованість за відсотками.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 1118 (одна тисяча сто вісімнадцять) грн 93 коп.
Копію даного рішення направити позивачу та відповідачу.
Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1, м.Бровари, Київська обл., код ЄДРПОУ 42649746;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення суду складено 09.09.2026.

Суддя А.В.Мельник