ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1389/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №171/533/26 Категорія: 304090000 | Апанасенко К.І.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Новіков О. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О. М., Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2026 року про повернення позовної заяви у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

в с т а н о в и в :

У березні 2026 року ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 153 620,68 грн., із яких:
- за кредитним договором № 014-RO-82-277439244 від 09.06.2024 у розмірі 78369,45 грн.;
- за кредитним договором № 014-RO-82-283084250 від 12.07.2024 у розмірі 30736,26 грн.;
- за кредитним договором № 014-RO-82-278991783 від 17.06.2024 у розмірі 22880,17 грн.;
- за кредитним договором № 010/21524/82/1612456 від 06.03.2024 у розмірі 21634,80 грн.
Ухвалою судді від 17.03.2026 цього суду справу направлено до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з підстав проживання та перебування відповідача як внутрішньо переміщеної особи в м. Золотоноша.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2026 року позовну заяву повернуто.
Ухвала суду мотивована тим, що позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю у ОСОБА_2 сукупного боргу перед ним за чотирма кредитними договорами.
При цьому, заявлені вимоги позивач обґрунтовує різними доказами, зокрема різними розрахунками заборгованості за різними договорами.
Отже, пред`явивши вимоги про стягнення заборгованості за трьома різними договорами, позивач порушив правила об`єднання позовних вимог, визначені ст. 188 ЦПК України, оскільки такі позовні вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, такі вимоги не є основними та похідним, вимоги заявлені з різних підстав, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню окремі спори з різним предметом спору щодо стягнення заборгованості за різними договорами, указані вимоги не є однорідними та такими які нерозривно пов`язані між собою.
Тому заявлені вимоги не можуть бути об`єднані в одне провадження та сумісний їх розгляд є неможливим. 
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» – Канак М. С. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, постановлено ухвалу при неповному з`ясуванні усіх обставин у справі, просила її скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що у даній справі позивачем подано одну позовну заяву, в якій об`єднано позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за трьома кредитними договорами, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, а саме:
- всі три правочини укладені з одним відповідачем;
- право вимоги заборгованості до відповідача за всіма кредитними договорами перейшло до одного позивача;
- всі позовні вимоги подані одним позивачем до одного й того самого відповідача;
- всі позовні вимоги мають однорідний характер (стягнення кредитної заборгованості) та регулюються одними і тими ж нормами чинного законодавства України.
Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовною заявою до одного і того ж відповідача, в якій об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення, однорідністю позовних вимог та поданими доказами.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Аналіз зазначених норм права вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Водночас потрібно враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.
Статтею 50 ЦПК України встановлено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
Відповідно до частин першої та другої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника, справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову – це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення цивільного спору.
Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Об`єднаними можуть бути позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів), або хоч і різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними є позовні вимоги, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.
У розумінні положень частини першої статті 188 ЦПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); не співвідносяться між собою як основна та похідна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 188 ЦПК України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами 014-RO-82-277439244 від 09.06.2024, № 014-RO-82-283084250 від 12.07.2024, № 014-RO-82-278991783 від 17.06.2024, № 010/21524/82/1612456 від 06.03.2024. 
Вимоги позивача ґрунтуються на невиконанні відповідачем зобов`язань, первісним кредитором за яким виступав АТ «Райффайзен Банк Аваль», а право вимоги перейшло до позивача на підставі договорів факторингу.
Суд першої інстанції, повернув позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» з підстав порушення останнім правил об`єднання позовних вимог, оскільки сумісний розгляд заявлених позовних вимог у цій справі перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, адже у цьому випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених кредитних договорів, встановити обставини дотримання, виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, мети та обставин їх укладення.
Разом з тим, як убачається, що кожна із заявлених вимог стосується стягнення заборгованості за кредитними договорами укладеними між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , право вимоги за якими перейшло до позивача.
Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).
Суд першої інстанції у своїх висновках не врахував, що, відповідно до змісту вказаних норм цивільного процесуального права, якими врегульований порядок відкриття провадження, та наявних у суду дискреційних повноважень для роз`єднання позовних вимог згідно ч. 6 ст. 188 ЦПК України, - повернення позову з визначених у п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України підстав порушення правил для їх об`єднання не відповідає завданню цивільного судочинства та принципу пропорційності. Суд всупереч вказаних норм цивільного процесуального права не з`ясував можливість роз`єднання позовних вимог для їх окремого розгляду та наявності перешкод для відкриття провадження по кожному з позовів окремо.
З огляду на вищезазначене, у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання цивільного судочинства не має обов`язку повернути позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власної ініціативи, надавши доступ до суду та відкривши провадження у справі, самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч. 6 ст. 188 ЦПК України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 904/4376/20, від 02 грудня 2020 року у справі № 908/20/20, від 23 березня 2021 року у справі 910/15196/20.
Отже, суд, за наявності підстав, може вирішити питання про роз`єднання позовних вимог відповідно до ч. 6 ст. 188 ЦПК України.
Тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України підлягає вирішенню одночасно з ухваленням остаточного вирішення справи по суті.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» Канак Маргарити Сергіївни – задовольнити.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2026 року- скасувати.
Матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді 
: