справа № 570/27/26
провадження № 2/570/962/2026

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2026 року
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді     Кушнір Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

покликаючись на непогашення позичальником заборгованості по кредитному договору, представник позивача у поданій 05 січня 2026 року через систему "Електронний суд" позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача борг та понесені судові витрати.

У поданій до суду заяві представник позивача Надія Бурець позов підтримує повністю.

У відзиві відповідач позов не визнав у частині: заявленого розміру заборгованості;структури боргу; правомірності нарахування та капіталізації процентів, у тому числі включення процентів до складу “тіла кредиту”; стягнення 49 365,29 грн. як "прострочених відсотків" у період дії воєнного стану; правомірності списання (утримання) коштів пенсії по інвалідності як єдиного джерела існування відповідача. 
Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Разом з тим, як альтернатива, у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову просить: зменшити розмір заявленої заборгованості, виключивши зі складу вимог:
- суми процентів, незаконно включених до складу “тіла кредиту” (у тому числі капіталізовані проценти у розмірі 36 129,74 грн, за відсутності належного та доведеного механізму їх включення);
- 49 365,29 грн, заявлені позивачем як «заборгованість за простроченими відсотками», як такі, що мають характер платежів, пов`язаних із простроченням виконання грошового зобов`язання, та не підлягають стягненню в період дії воєнного стану відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України;
- інші складові заявленої заборгованості, правильність та правомірність яких не доведена позивачем належними та допустимими доказами.
Врахувати дію воєнного стану, соціальний статус відповідача як особи з інвалідністю та його фактичну фінансову неспроможність при вирішенні спору та визначенні правових наслідків (статті 3, 13, 509 Цивільного кодексу України).
Надати оцінку правомірності утримання (списання) коштів пенсії по інвалідності з рахунку відповідача без судового рішення.
Вирішити питання судових витрат з урахуванням заперечень відповідача, викладених у пункті 2 цього відзиву.

02 лютого 2026 року від представника позивача Вікторії Кіріченко надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначає, що клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 08.08.2023, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Вказує, що клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Пояснює, що на підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії – 08/26, тип - Visa Signature, що підтверджується випискою по рахунку (додається до позовної заяви). Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. 
Вважає, що надана виписка по рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Крім цього, зазначає, що розрахунок заборгованості проведений позивачем є обгрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону. Щодо можливості проведення реструктуризації, вказує, що реструктуризація заборгованості за кредитним договором є правом Банку, а не його обов`язком. Крім того, звертає увагу суду, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що останній знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

04 лютого 2026 року відповідач через систему "Електронний суд" надіслав заперечення, у яких просить суд визнати, що позивач не довів заявлений розмір заборгованості та її структуру належними і допустимими доказами. Врахувати, що відповідь на відзив не містить належного спростування доводів відповідача щодо недоведеної структури боргу; капіталізації та змішування елементів боргу; відсутності перевірюваного розрахунку 49 365,29 грн. “прострочених відсотків” із розмежуванням звичайних/прострочених/пов`язаних із простроченням нарахувань.

У поданій до суду 15 лютого 2026 року заяві представник позивача ОСОБА_2 стверджує, що вимоги банку є законними та аргументованими. Щодо правової природи та визначення суми доводи відповідача про те, що кваліфікація "прострочені відсотки" потребує окремого правового режиму, є штучним розділенням єдиного зобов`язання. Звертає увагу суду, що право Банку на договірне списання передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною Договору. Вказує, що підписуючи заяву, відповідач надав Банку доручення списувати кошти з будь-яких своїх рахунків у межах сум, що підлягають сплаті. Стверджує, відповідно до правових висновків Верховного Суду (наприклад, у справі № 381/2316/17), кошти після зарахування на рахунок клієнта стають його власністю у вигляді банківського вкладу, а не залишаються соціальною виплатою як такою. Отже, Банк діяв у межах чинного законодавства та договірних відносин. Крім того, зазначає, що відповідач не надав доказів того, що він звертався до Банку з вимогою припинити договірне списання або повідомляв Банк про те, що рахунок використовується виключно для отримання допомоги по інвалідності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі. 

05 серпня 2026 року представник позивача Ілона Мартиненко через систему "Електронний суд" подала заяву, у якій просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача заборгованість за договором №б/н від 08.08.2023 в розмірі 257 007 грн. 55 коп., з яких: 207 642 грн. 26 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 49 365 грн. 29 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. 

Крім цього, 09 вересня 2026 року представник позивача ОСОБА_3 через систему "Електронний суд" подала заяву, у якій просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача заборгованість за договором №б/н від 08.08.2023 в розмірі 254 412 грн. 55 коп., з яких: 205 047 грн. 26 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 49 365 грн. 29 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. 

Всі учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.
Вказаний представник позивача просить справу розглянути у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач до суду не з"явився.
Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, зважаючи на те, що їх з"явлення не визнане обов`язковим, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.
08 серпня 2023 року відповідач власноручно підписав Заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі чого отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту до 300 000 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.  Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.9.2. Договору); процентна ставка, відсотків річних: 36,0% (п.9.3 Договору). Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.9.4. Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.9.4. Договору).
На підставі укладеного договору відповідачу відкритий картковий рахунок та видана кредитна картка № НОМЕР_1 , строк дії - 08/26, тип - "Visa Signature".
На думку сторони позивача, у відповідності до розрахунку станом на 24 грудня 2025 року заборгованість становить 271 485 грн. 50 коп. а саме: 
?222 120 грн. 21 коп. - заборгованість за тілом кредита; 
?49 365 грн. 29 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. 
17 травня 2023 року відповідачу ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (виписка з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААВ №491768).
Згідно з долученої довідки про доходи №5225 7022 1321 0461 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Рівненському об`єднаному управлінні ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію по інвалідності щомісячно з червня 2023 року - у розмірі 2 093 грн. 00 коп.; з березня 2024 року - у розмірі 2 361 грн. 00 коп.
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.12.2025 ОСОБА_1 з січня 2025 року по листопад 2025 року отримав 201 грн. 02 коп. доходу від АТ "Універсал Банк".

Суд дійшов таких висновків
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. 
Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. 
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. 

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і, як наслідок, виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся до суду.

Щодо оформлення кредиту
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За правилами ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, відповідно до якої: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ "Приватбанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим він має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Отриманню даного кредиту передувало підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій він вказав свої анкетні дані. За текстом заяви відповідач ознайомився з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та був згідний з ними, йому також повідомлено про тарифи банку, умови кредитування в банку. Дані факти підтверджуються підписами сторін на заяві. Факт підписання відповідачем вказаних документів сторонами не оспорювалися. Між тим, будь-яких доказів на обґрунтоване підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач, в т.ч. і щодо відсутності своєї вини, не надав, а матеріали справи їх не містять.

Укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені та підписані, договір виконувався позичальником, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача і свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження відповідачем усіх його умов. Жодних претензій до банку з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідач не пред`являв. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Щодо виконання договору
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як видно з наданих позивачем доказів, позичальник користувався кредитними коштами, погашав кредит, виконував інші зобов`язання перед банком та зауважень щодо покладення на нього таких обов`язків не висловлював, тобто з відповідними нарахуваннями був згоден.
Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за кредитним договором і визначив борг на відповідну дату.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості по кредиту, виданий посадовою особою позивача, який в силу ст.59, 64 ЦПК України являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовують наявність кредитних відносин. 
Крім того, відповідач не подав до суду жодних розрахунків, котрі б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11 липня 2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду).
Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту. Суд таких доказів також не здобув, що вказує на обґрунтованість позову.
Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Ризики при укладенні кредитного договору несе саме позичальник, тобто укладаючи договір, позивач не міг не усвідомлювати можливість коливання фінансового ринку, зміни кон`юнктури ринку праці, мав враховувати, що протягом строку дії договору його фінансове, матеріальне становище може змінитися і це є його, а не стягувача, ризиком.
Суд погоджується з твердженнями сторони позивача, що право банку на договірне списання передбачене Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною Договору, а тому підписуючи заяву, відповідач надав Банку доручення списувати кошти з будь-яких своїх рахунків у межах сум, що підлягають сплаті.
Крім того, суд звертає увагу, що брати на себе завідомо непосильні зобов`язання (сума боргу у сотні разів перевищує щомісячний дохід) і надалі відмовлятися від сплати суперечить принципу добросовісного виконання зобов`язань (ст.526 ЦК України).
Доводи відповідача про наявність інвалідності або те, що єдиним джерелом доходу є пенсія, не звільняє боржника від обов`язку повернути кредит. Разом з тим, наявність соціального статусу чи спеціального рахунку лише обмежує порядок безакцептного (автоматичного) списання коштів банком, однак відповідач не надав суду доказів про належність відкритого рахунку до спеціального, а у суду такі відомості відсутні.
Враховуючи, що відповідач повністю не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені договором строки, доказів повернення суми кредиту у розмірі 205 047 грн. 26 коп. та 49 365 грн. 55 коп. відсотків матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Суд бере до уваги, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено у пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятій 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 серпня 2023 року в сумі 254 412 грн. 55 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судовий збір в розмірі 3 257 грн. 83 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", місцезнаходження: вул.Грушевського, 1Д, м.Київ код ЄДРПОУ 14360570.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зі слів його місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення виготовлене 13 вересня 2026 року.

Суддя:          Кушнір Н.В.