Справа № 536/2163/26 
провадження 2/527/1579/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 вересня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді   - Олефір А.О.,
за участю секретаря
судового засідання   - Семенової К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 536/2163/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», який подано представником позивача Усенком Михайлом Ігоровичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В : 
24 червня 2026 року представник позивача звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2026 року матеріали позовної заяви передано на розгляд за територіальною підсудністю до Глобинського районного суду Полтавської області.
28 липня 2026 року зазначена позовна заява надійшла до Глобинського районного суду Полтавської області та 28 липня 2026 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено головуючого суддю Олефір А.О.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 18 травня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 21819-05/2024, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором.
24.09.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 24092024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором 21819-05/2024 від 18.05.2024.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 19200 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 4000 грн, заборгованість за процентами – 7200 грн, заборгованість за штрафом – 8000 грн. 
Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 19200,00 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн, понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, судова повістка про виклик до суду направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як вбачається з Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судова повістка про виклик ОСОБА_1 до суду на 13:30 год 02.09.2026 повернулася до суду не вручена з відміткою «адресат відсутній». 
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу.
Відзиву відповідач не подала.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
18 травня 2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 21819-05/2024 (далі Договір), який підписаний одноразовим ідентифікатором W0292. Відповідно до п. 1.1. Договору, сума кредиту 4000,00 грн. Згідно п. 1.2. Кредит надається строком на 120 днів, дата надання: 18.05.2024, кінцева дата погашення кредиту 14.09.2024. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору (п.1.4.4). Кредит надається клієнту в безготівковій формі на платіжну картку № НОМЕР_1 хх-хххх-7739 (п.1.6) (досліджено в електронному вигляді в системі «Електронний суд»).
18 травня 2024 ОСОБА_1 підписала одноразовим ідентифікатором W0292 паспорт споживчого кредиту (досліджено в електронному вигляді в системі «Електронний суд»).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, вищезазначений договір, укладено у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022, останнє повідомило ТОВ «Стар Файненс Груп» про перерахування коштів через систему платежів іPay по платежу: дата видачі – 18-05-2024 11:20:05 на суму 4000,00 грн, маска картки № НОМЕР_2 , клієнт – ОСОБА_2 (досліджено в електронному вигляді в системі «Електронний суд»).
Відповідно до відповіді на запит, АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» повідомило, що в банку на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку здійснено переказ коштів 18.05.2024 в сумі 4000,00 грн (а.с.39).
Судом встановлено, що ТОВ «Стар Файненс Груп» виконало зобов`язання за Договором № 21819-05/2024 та надало відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн.
24.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 24092024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до боржників вказаних у Реєстрах Боржників (досліджено в електронному вигляді в системі «Електронний суд»).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24092024 від 24.09.2024 року, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 21819-05/2024 в сумі 19200,00 грн, яка складається з 4000,00 грн – заборгованості за тілом кредиту, 7200,00 грн – заборгованості за процентами, заборгованості за штрафом – 8000,00 грн (досліджено в електронному вигляді в системі «Електронний суд»).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, право вимоги за Договором укладеним з ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу. 
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 21819-05/2024 від 18.05.2024, заборгованість ОСОБА_1 складеного ТОВ «Стар Файненс Груп» станом на 03.03.2026 заборгованість становить: 19200,00 грн, яка складається з 4000,00 грн – заборгованості за тілом кредиту, 7200,00 грн – заборгованості за процентами, заборгованості за штрафом – 8000,00 грн (досліджено в електронному вигляді в системі «Електронний суд»).

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4000,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 4000,00 грн, зобов`язання з їх повернення не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4000,00 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 7200,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З розрахунку заборгованості за договором №21819-05/2024 від 18.05.2024, станом на 03.03.2026 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за відсотками становить 7200,00 грн (досліджено в електронному вигляді в системі «Електронний суд»).
З вказаного розрахунку судом встановлено, що з 18.05.2024 по 16.06.2024 відсотки відповідачу було нараховано виходячи з розміру відсоткової ставки – 0,90 % на день, з 17.06.2024 по 14.09.2024 відсотки відповідачу було нараховано виходячи з розміру відсоткової ставки – 1,50 % на день . 
Судом встановлено, що позивачем було нараховано відсотки в межах дії договору, після закінчення строку дії договору позивач не здійснював нарахування відсотків, що відповідає вимогам закону.
Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке. 
Пунктом 5 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX від 22.11.2023 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 18.02.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову.
Згідно п. 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень  ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що в період з 18.05.2024 по 19.08.2024 розмір денної процентної ставки відповідав умовам договору, проте з 20.08.2024 по 14.09.2024 розмір відсотків згідно вказаного закону не міг перевищувати 1%, проте позивач нараховував відсотки виходячи з розміру процентної ставки 1.5 %.
Отже, за підрахунками суду, за період з 18.05.2024 по 16.06.2024 розмір відсотків, які нараховано за відсотковою ставкою – 0,90 % на день, за становить 1080,00 грн (36,00 грн (розмір відсотків в день) х 30 (днів в періоді).
За період з 17.06.2024 по 19.08.2024 розмір відсотків, які нараховано за відсотковою ставкою – 1,50 % на день, за становить 3840,00 грн (60,00 грн (розмір відсотків в день) х 64 (днів в періоді).
За період з 20.08.2024 по 14.09.2024 розмір відсотків, за відсотковою ставкою – 1,0% на день, за становить 1040,00 грн, (40,00 грн (розмір відсотків в день) х 26 (днів в періоді).
Таким чином, за підрахунками суду, загальний розмір відсотків за період з 18.05.2024 по 14.09.2024 терміну дії договору становить 5960,00 грн.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти зобов`язання з повернення процентів за користування кредитними коштами не виконала, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами. 
Разом з тим, приймаючи до уваги те, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів в сумі 7200,00 грн, які нараховано без урахування обмежень встановлених ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»,  суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти в розмірі за підрахунками суду в сумі 5960,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8000,00 грн – заборгованості за штрафами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 5.3 Кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення Клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених B Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. 
Разом з тим, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Приймаючи до уваги те, що штраф нарахований відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 8000,00 грн –заборгованості по штрафу до задоволення не підлягають. 

Вирішення питання стягнення судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 19200,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 9960,00 грн, що становить 51,87 % від ціни позову.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1380,98 грн, що складає 51,87 % від 2662,40 грн.
Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Усенко М.І. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 8000,00 грн (досліджено в електронному вигляді в системі «Електронний суд»). 
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не подано суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що адвокат – це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою. При підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав. 
За таких обставин, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючи конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 4000,00 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 2074,80 грн, що складає 51,87 % від 4000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ : 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_5 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №21819-05/2024 від 18.05.2024:
4000,00 грн – заборгованості за тілом кредиту, 
5960,00 грн – заборгованості за процентами,
а всього 9960,00 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят грн 00 коп).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у сумі 1380,98 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2074,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп.28, 4-й поверх, код ЄДРПОУ: 35234236);
відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_6 ).

Суддя   А. О. Олефір