Справа №613/505/26 Провадження № 2/613/700/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі: 
головуючого судді – Уварової Ю.В.,
за участі секретаря – Макушинської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу №613/505/26, провадження № 2/613/700/26 за позовом ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради Харківської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення Богодухівської міської ради Харківської області № 9239-VІІІ від 13.01.2026 «Про відмову ОСОБА_1 щодо виділення земельної частки (паю) в натурі на (місцевості)»; зобов`язати Богодухівську міську раду Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) № 54/25 від 01.12.2025 (вх. № 626 від 01.12.2025) та прийняти рішення про виділення їй земельної частки (паю) в натурі на (місцевості) з урахуванням висновків у рішенні суду в цій справі.

В обґрунтування вимог зазначає, що 13.01.2026 Богодухівська міська рада Харківської області прийняла рішення № 9239-VІІІ «Про відмову ОСОБА_1 щодо виділення земельної частки (паю) в натурі на (місцевості)», яким відмовила позивачці в задоволенні її заяви про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) від 01.12.2025 № 54/25 (вх. № 626 від 01.12.2025), в якій вона просила міську раду надати їй дозвіл на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) у розмірі 4,79 умовних гектарів (№ земельної ділянки/паю - 79), за рахунок земель пайового фонду для колишніх членів КСП ім. Тельмана, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої на території Богодухівського району Харківської області, яку вона успадкувала від батька, ОСОБА_2 , виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) та передати їй земельну ділянку у власність.
Позивачка вважає це рішення відповідача протиправним, виходячи з такого.
19.02.2025 Богодухівський районний суд Харківської області у цивільній справі № 613/1924/24 за позовом ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом ухвалив рішення, яким позов задовольнив. Суд визнав за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) у розмірі 4,79 умовних гектарів, за рахунок земель резервного фонду для колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Тельмана, призначену для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташовану на території Богодухівського району Харківської області. 
У рішенні суд встановив, що померлий ОСОБА_2 набув право на цю земельну частку (пай), оскільки був членом КСП ім. Тельмана та був включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХР 04 00-000721, виданого 22.02.1996 відповідно до рішення Богодухівської районної ради народних депутатів від 22.02.1996 № 96, позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, але не мала можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку, тому суд задовольнив позов. Це рішення місцевого суду набуло законної сили.
Судовим рішенням визнано за позивачкою право на цю земельну частку (пай) в порядку спадкування, вона є належним набувачем і носієм цього майнового права, яке належало батькові, на тих самих правах як і останній, тобто має майнове (речове) право на виділення паю в натурі (на місцевості) в окрему сформовану земельну ділянку ї передачу її у власність за вказаним цільовим призначенням.
01.12.2025 позивачка звернулася до відповідача із заявою про виділення цієї частки (паю) в натурі (на місцевості). При цьому в заяві позивачка вказала, що просить виділити земельну частку (пай) за рахунок земель пайового фонду колишнього КСП ім. Тельмана та зазначила, що в рішенні суду помилково і зайвим указано про визнання права на земельну частку (пай) із земель резерву, оскільки згідно технічної документації щодо паювання земель колишнього КСП ім. Тельмана цей пай був розподілений під час паювання, визначений для виділення як земельна ділянка на місцевості ОСОБА_2 за протоколом зборів власників земельних часток паїв щодо розподілу земельних ділянок КСП ім. Тельмана від 12.08.1996 за номером - 79, тобто пай належить до сформованого пайового фонду земель колишнього КСП і має статус невитребуваного паю.
На підтвердження зазначеного в додатку до заяви позивачка надала відповідачу лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 29-20-11,2-7562/0/19 24, копію Державного акту на право колективної власності на землю з додатком список громадян – членів КСП ім. Тельмана, копію розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області № 98 від 11.03.2003 з додатком - список громадян, яким передаються у приватну власність земельні частки (паї) на території Куп`єваської сільської ради, схеми розташування паю на картографічних матеріалах, протокол зборів власників земельних часток паїв щодо розподілу земельних ділянок КСП.
Із матеріалів заяви слідує, що ОСОБА_2 набув у власність цю земельну частку (пай) під час паювання земель КСП ім. Тельмана, пай належить до пайового фонду земель КСП, але він має статус невитребуваного паю, оскільки не був виділений в натурі (на місцевості) із оформленням права власності як на сформовану земельну ділянку. 
У зв`язку із цим позивачка в заяві просила міську раду згідно із її повноваженнями, які визначені у ст. 5 Закону № 899-IV, при вирішенні питання про виділення в натурі (на місцевості) указаної земельної частки (паю) визначити її за рахунок сформованого пайового фонду колишнього КСП ім. Тельмана як це визначено в технічній документації щодо паювання земель КСП, а не за рахунок земель резерву. 
Вказавши зазначене, позивачка просила міську раду питання про виділення в натурі (на місцевості) указаної земельної частки (паю) за рахунок земель резервного фонду не розглядати, що належить до компетенції міської ради при вирішенні цієї заяви, це відповідатиме приписам Закону № 899-IV та наявній правовстановлюючій і технічній документації стосовно цього паю та пайового фонду земель колишнього КСП ім. Тельмана, проханню самого носія цього майнового права (позивачки) і це жодним чином не суперечитиме рішенню суду про визнання за нею права на пай. Зазначила, що саме за такого підходу у вирішенні цього питання будуть виконані вимоги закону, рішення суду і, що головне, реалізовані її законні права та інтереси щодо виділення земельної частки (паю) в натурі.
Однак, міська рада без будь-якого належного обґрунтування оскаржуваним рішенням залишила поза увагою наведене вище в заяві позивачки та відмовила в наданні дозволу на виділення земельної частки (паю) в натурі, пославшись як на підставу для цього на те, що вказаним рішенням суду за нею визнано право на пай за рахунок земель резервного фонду для колишніх членів КСП ім. Тельмана, а не за рахунок земель колективної власності реформованого КСП ім. Тельмана. Відмова відповідача в наданні цього дозволу позивачці з указаних в оскаржуваному рішенні підстав є протиправною, рішення є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим.
Відповідач при вирішенні цього питання проявив надмірний формалізм, ухвалив рішення усупереч вимогам закону, порушив законні права та інтереси позивачки щодо набуття нею у власність земельної ділянки.

Також позивачка вважає, що рішення відповідача не відповідає приписам Закону № 899-IV, адже їх системний аналіз в контексті фактичних обставин у цій справі дозволяє дійти висновку про те, що питання стосовно віднесення паю до певної категорії земель (не витребувані/нерозподілені паї, землі запасу і резерву), встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), в тому числі за рахунок земель резерву/запасу чи без такого, вирішуються на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а не на підставі рішення суду, і це питання належить до компетенції саме відповідача, яке він вирішує під час розгляду заяви особи про виділення паю в натурі і передачі земельної ділянки у власність.
Тобто, установивши під час розгляду заяви позивачки, що пай був розподілений, має статус невитребуваного паю, що підтверджено технічною документацією, яка указана у ст. 9, ч. 1 ст. 11 Закону № 899-IV, належить до існуючого земельного пайового фонду КСП ім. Тельмана, а отже потреби у виділенні паю за рахунок резервних земель немає, відповідач не мав підстав відмовити у надані запитуваного позивачкою дозволу. 
Обгрунтовуючи позов, представник позивачки підкреслив, що право на пай позивачка набула в порядку спадкування, а не на підставі рішення суду; рішенням суду лише підтверджено це право; питання виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) за рахунок певної категорії земель по суті не є правовим і ключовим у рішенні суду, а є технічним, яке вирішується органом місцевого самоврядування під час вирішення заяви про надання дозволу на виділення паю в натурі на підставі технічної документації з паювання земель КСП. 
Відповідач у рішенні не вмотивував відхилення прохання позивачки щодо зазначеного вище порядку вирішення цього питання; не навів підстави, з яких він не міг вчинити у такий спосіб та ухвалити рішення на користь позивачки. 
Обґрунтованих висновків щодо неможливості відійти від вказівки у рішенні суду стосовно земель резерву оскаржуване рішення відповідача не містить. Закон такої заборони для забезпечення реалізації права особи на виділення паю в натурі і отримання у власність земельної ділянки не містить, як і не містить такої підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосовно виділення паю.
Ці розбіжності із вказівкою суду у рішенні про землі резерву та технічною документацію ніяким чином не може скасовувати саме право позивачки на земельну частку (пай) та не може нівелювати похідне від нього – право на виділення паю в натурі (на місцевості) та перешкоджати у реалізації права на передачу земельної ділянки у власність. 
Відтак, відповідач, маючи в своєму розпорядженні належну технічну документацію стосовно виділення (розподілу) земельної частки (паю) мав усі законні підстави усунути зазначені розбіжності щодо категорії земель, за рахунок яких підлягає виділенню пай в натурі (на місцевості) згідно із заявою позивачки та даними технічної документації щодо паювання земель колишнього КСП ім. Тельмана та ухвалити позитивне для позивачки рішення стосовно її вимоги про виділення земельної частки (паю) в натурі.
Також представник позивачки звернув увагу, що повторний судовий розгляд вимог позивачки про визнання за нею права на цей пай без указівки за рахунок земель резерву не є можливим; як не є можливим вилучення цієї вказівки із рішення суду шляхом виправлення описки.

У відзиві на позов сторона відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог. 
В обґрунтування свої позиції відповідач зазначає, що 01.12.2025 р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката Колєсніка І.А. звернулася до Богодухівської міської ради Харківської області з заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) указаної земельної частки (паю) за рахунок сформованого пайового фонду колишнього КСП ім. Тельмана.
В цій заяві представник позивача зазначив, що: «питання про виділення в натурі (на місцевості) указаної земельної частки за рахунок земель резервного фонду прошу не розглядати, що по суті не суперечить рішенню суду, ніяким чином не скасовує право на пай заявниці, оскільки це питання (використання/невикористання резервного фонду для такої категорії земель) вирішується міською радою».
Богодухівська міська рада вважає, що заява позивача від 01.12.2025 суперечить рішенню суду від 19.02.2025 у справі № 613/1924/24.
Відповідно до рішення LXXIV позачергової сесії VIII скликання Богодухівської міської ради Харківської області № 9239-VIII від 13.01.2026 р. «Про відмову ОСОБА_1 щодо виділення земельної частки (паю) в натурі на (місцевості)», беручи до уваги рішення Богодухівського районного суду від 19 лютого 2025 року по справі №613/1924/24, Державний акт на право колективної власності на землю, розпорядження голови Богодухівської районної державної адміністрації від 11 квітня 2003 року № 98 «Про затвердження проекту земельних часток (паїв) реформованого КСП ім. Тельмана», відповідно до статей 12, 22, 81, 122, 186 Земельного кодексу, відповідно до статей 19, 20, 30, 50, 55 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 4,79 умовних кадастрових гектарів та розробленні технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за рахунок земель колективної власності реформованого КСП ім. Тельмана, у зв`язку з тим, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2025 по справі № 613/1924/24 визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька, право на земельну частку (пай) у розмірі 4,79 умовних гектарів, за рахунок земель резервного фонду для колишніх членів КСП ім. Тельмана, розташовану на території Богодухівського району Харківської області, а не за рахунок земель колективної власності реформованого КСП ім. Тельмана.
Доказом відповідності рішення сесії № 9239-VIII від 13.01.2026 р. законодавству України є ухвала Богодухівського районного суду Харківської області по справі №613/1924/24 від 04 березня 2026 року за заявою адвоката Колєсніка І.А. про виправлення описки у судовому рішенні від 19.02.2025 у цивільній справі №613/1924/24, яка додана Позивачем до позовної заяви.
В задоволенні заяви представника позивача адвоката Колєсніка І.А. про виправлення описки в рішенні Богодухівського районного суду Харківської області від 19 лютого 2025 року ухвалою суду у справі №613/1924/24 від 04.03.2026 було відмовлено. Зазначена ухвала суду набрала законної сили.
З огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX, із 7 квітня 2022 року до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації. Закон № 2145-XI встановлює абсолютно визначене імперативне правило, зміст якого полягає у забороні органам місцевого самоврядування під час дії воєнного стану приймати рішення про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою.
За наявною у розпорядженні Богодухівської міської ради інформацією, загальна площа земель резерву, запасу, нерозподілених і невитребуваних паїв, у тому числі тих, які в порядку ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сформовані у земельні ділянки та передані в оренду Богодухівською міською радою VIII скликання суб`єктам господарювання для використання за цільовим призначенням, але не довше дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку власниками земельних часток (паїв) на території Богодухівської міської територіальної громади, становить орієнтовно 460,21 га. 
При проведенні моніторингу земельних ділянок комунальної та державної форми власності, в результаті аналізу наявних відомостей відкритих даних Державного земельного кадастру та геопорталу Національної інфраструктури геопросторових даних, інформації, отриманої від Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інших наявних архівних матеріалів, виявлено земельні ділянки з цільовим призначенням 17.00 Землі резервного фонду (землі, створені органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування у процесі приватизації сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій), які станом на 24.03.2026 року не передані у власність або не надані у користування, а саме: земельна ділянка площею 2,1596 га, 6320888000:02:004:0203, вид угідь рілля, на території колишньої Сіннянської сільської ради; земельна ділянка площею 4,7173 га, 6320888000:02:004:0207, вид угідь рілля, на території колишньої Сіннянської сільської ради. 
Відповідно до Закону України «Про землеустрій», у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом, розробляється не технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
З урахуванням наведеного, Богодухівська міська рада Харківської області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив стороною позивача зазначено, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття (смерті особи), а не з моменту отримання свідоцтва чи рішення суду. Спадкоємець, який прийняв спадщину (подав заяву або проживав разом із спадкодавцем), стає власником майна з часу відкриття спадщини, незалежно від часу реєстрації права. Склад спадщини за практикою Верховного Суду включає всі майнові права та обов`язки, що належали померлому на момент відкриття спадщини (день смерті) і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі це стосується й права на земельну частку (пай). 
За матеріалами позову достовірно та беззаперечно доведено, що спадкодавцю позивачки, ОСОБА_2 , на дату його смерті (відкриття спадщини) належало майнове право – право на земельну частку (пай), розподілений за рахунок земель колективної власності реформованого КСП ім. Тельмана за № 79, загальною площею 4,79 га, що складається з двох земельних ділянок площею 2,46 га та площею 2,33 га, і є невитребуваним паєм (про зазначене було вказано в заяві позивачки до відповідача про виділення паю в натурі з підтвердженням даними із правовстановлюючої і технічної документації). Доведено, що саме це право в порядку спадкового правонаступництва перейшло до позивачки з моменту відкриття спадщини ОСОБА_2 , що визнано рішенням суду. Доведено, що ОСОБА_2 за життя не оформив право власності на пай як на сформовану земельну ділянку з виготовленням державного акта, присвоєнням кадастрового номера, реєстрації ділянки та права власності на неї в Державному земельному кадастрі та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме (тому пай є невитребуваний – в цьому і є суть рішення у цивільній справі № 613/1924/24 стосовно визнання цього права за позивачкою , а питання про виділення паю за рахунок земель резерву за таких обставин, що сутнісно не впливає на це право і не перешкоджає в його реалізації в указаний спосіб, не потребує вирішенню і відповідач зобов`язаний був його виключити за заявою позивачки). 
Відтак позивачка має всі законні підстави як правонаступник батька, успадкувавши цей пай, здійснити його виділення в натурі (на місцевості) в земельну ділянку і зареєструвати право власності на неї як це передбачено Законом № 899-IV, для чого їй потрібен запитуваний дозвіл від відповідача на виготовлення технічної документації проекту землеустрою. 

Також представник позивачки зазначає, що чинне законодавство не містить будь-яких заборон чи особливостей виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) в період дії воєнного стану, що випливає із системного аналізу положень підпункта 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України та Закону України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». 
При цьому вказаний Закон є спеціальним нормативним актом, який регулює спірні правовідносини, і його норми не містять будь-яких заборон з цього питання; право на земельну частку (пай) – майнове право на виділення у власність земельної ділянки в натурі (на місцевості), набуте в процесі паювання земель колективної власності реформованого КСП, не відноситься до земель державної чи комунальної власності, про які йдеться в зазначеній нормі ЗК України. 
Більше того, оформлення громадянами (у тому числі їхніми спадкоємцями) невитребуваних земельних паїв у власність як земельні ділянки продовжено до 01.01.2028 Законом України № 3993-IX від 08.10.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту інтересів власників земельних часток (паїв), а також застосування адміністративної процедури у сфері земельних відносин» (Закон набув чинності 08.11.2024), яким внесені зміни до ст. 13 Закону № 899-IV. 
Очевидно, що законодавець, продовжуючи цей строк, мав на меті на законодавчому рівні забезпечити реалізацію зазначеного права громадянами в умовах війни (воєнного стану), а тому логічно, що ніяких забороняючих норм у цих відносинах і з цього питання немає. 
Зазначене також відповідає позиції Міністерства юстиції України, яка викладена у листі від 22.08.2022 № 71050/Ж-18649/8.4.4 «Щодо надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для товарного сільгоспвиробництва на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) з числа невитребуваних ділянок реформованих колективних сільгосппідприємств в період дії воєнного стану». 
При вирішенні справи представник позивача також просив врахувати наведену ним у заявах по суті справи практику Верховного Суду та ЄСПЛ.
У доповненні до відповіді на відзив представник позивача зазначив, що рішення суду, яке ухвалене на користь людини, не може при його реалізації з формальних причин трактуватися проти самої ж людини і бути перешкодою у забезпеченні органом влади її законних прав та інтересів. 

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 23.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Фактичні обставини справи. 
Відповідно до державного акту серії ХР04-00-000721 на право колективної власності на землю, виданого 22 лютого 1996 року відповідно до рішення Богодухівської районної ради народних депутатів від 22 лютого 1996 року № 96, колективному сільськогосподарському підприємству ім. Тельмана, що знаходиться в с. Полкова Микитівка, у колективну власність було передано 3998,0 гектарів землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва.
До зазначеного державного акту додано список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Тельмана, серед яких є, зокрема ОСОБА_2 
Богодухівською РДА Харківської області було надано дозвіл на виділення земельних часток (паїв) та складання технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) реформованого КСП ім. Тельмана на території Купєваської сільської ради, що підтверджується повідомленням заступника голови районної державної адміністрації від 29 листопада 2002 року № 68.
До зазначеного дозволу додано список громадян, яким передаються у власність земельні частки (пай) на території Купєваської сільської ради, серед яких є, зокрема ОСОБА_2 .
Розпорядженням Богодухівської державної адміністрації №98 від 11.04.2003 затверджено проект організації території земельних часток (паїв), виділених із земель колективної власності рефомованого КСП ім Тельмана. Вирішено передати земельні ділянки у приватну власність громадянам згідно зі списком, який є додатком до розпорядження. Під номером 79 у списку зазначено ОСОБА_2 .
Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19.02.2025 у цивільній справі № 613/1924/24 задоволено позов ОСОБА_1 , судом визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) у розмірі 4,79 умовних гектарів, за рахунок земель резервного фонду для колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Тельмана, призначену для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташовану на території Богодухівського району Харківської області. 
Цим рішенням встановлено, що що померлий ОСОБА_2 набув право на земельну частку (пай) оскільки був членом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Тельмана та був включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно з відповіддю ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 08.04.2026 на адвокатський запит адвоката Колєсніка І.А., земельна ділянка (пай) за №79 загальною площею 4.79 га складається з двох земельних ділянок площею 2.46 га та 2.33 га. До відповіді надано викопіювання з проекту організації території земельних часток (паїв) на землях колишнього КСП ім. Тельмана на території Куп`єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області із зазначенням місця розташування земельної ділянки (паю) № НОМЕР_1 та копію кадастрового плану земельної ділянки (паю) № НОМЕР_1 , який є складовою технічної документації по виділенню земельних часток (паїв) та оформлення права приватної власності на земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних сертифікатів із земель колективної власності колишнього КСП ім. Тельмана.
01.12.2025 ОСОБА_1 в особі свого представника звернулась до Богоухівської міської ради із заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі на місцевості.
В заяві позивачка просила виділити їй земельну частку (пай) за рахунок земель пайового фонду колишнього КСП ім. Тельмана та зазначила, що в рішенні суду помилково і зайвим указано про визнання права на земельну частку (пай) із земель резерву, оскільки згідно технічної документації щодо паювання земель колишнього КСП ім. Тельмана цей пай був розподілений під час паювання, визначений для виділення як земельна ділянка на місцевості ОСОБА_2 за протоколом зборів власників земельних часток паїв щодо розподілу земельних ділянок КСП ім. Тельмана від 12.08.1996 за номером - 79, тобто пай належить до сформованого пайового фонду земель колишнього КСП і має статус невитребуваного паю.
ОСОБА_1 просила міську раду згідно із її повноваженнями, визначеними ст. 5 Закону № 899-IV, при вирішенні питання про виділення в натурі (на місцевості) указаної земельної частки (паю) визначити її за рахунок сформованого пайового фонду колишнього КСП ім. Тельмана як це визначено в технічній документації щодо паювання земель КСП, а не за рахунок земель резерву. 
Рішенням Богодухівської міської ради Харківської області № 9239-VІІІ від 13.01.2026 відмовлено ОСОБА_1 щодо виділення земельної частки (паю) в натурі на (місцевості).
Рішення міськради обгрунтовано тим, що згідно з рішенням суду за ОСОБА_1 визнано право на пай за рахунок земель резервного фонду для колишніх членів КСП ім. Тельмана, а не за рахунок земель колективної власності реформованого КСП ім. Тельмана. 
Ухвалою Богодухівського районного суду від 04.03.2026 відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про випралення описки у рішенні суду від 19.02.2025 шляхом виключення з його резолютивної частини вказівки на землі резервного фонду.

Норми права, що підлягають застосуванню.
Правовідносини у сфері забезпечення прав на землю громадян регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України).
За змістом ст.3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Згідно з положеннями ст.41 Конституції та ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (абз. 2 ч. 2 ст. 373 ЦК України ). 
За п.п. г) і ґ) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини або виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також справедливість, добросовісність та розумність (п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). 
Згідно зі ст.1 Закону України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (Закон № 899-IV), що є спеціальним нормативним актом, яким врегульовані спірні правовідносини, право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Статтею 2 цього ж Закону визначено перелік документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), до яких, серед інших, належить рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Згідно зі ст. 3 Закону № 899-IV підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. 
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості)
Статтею 5 Закону № 899-IV визначені повноваження сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом. 
Відповідно до ст. 9 Закону № 899-IV, розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). 
Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. 
Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. 
До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. 
Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 899-IV встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону № 899-IV невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.11.2021 у справі № 542/1403/17 зазначила, що норми спадкового законодавства (а саме ст.ст.1216, 1218 ЦК України) надають право особі отримати у спадщину усі права, що належали спадкодавцю та не були скасовані або визнані недійсними чи незаконними на час відкриття спадщини. 
Як зазначено у постанові КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 278/1593/20, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.
Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 
У постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 692/565/21 зазначено, що якщо спадкодавець за життя не оформив належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набув майнові права на її отримання, тоді успадковується саме це право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі. 
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частина 5 статті 16 зазначеного Закону).
Згідно зі ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України , цим та іншими законами до їх відання. 
Відповідно до п. 34) ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. 
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, відповідно до Земельного кодексу України, належить розпорядження землями територіальної громади.
У постанові від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а Судова палата Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 набув право на земельну частку (пай) під час паювання земель КСП ім. Тельмана, пай належить до пайового фонду земель КСП, але він має статус невитребуваного паю, оскільки не був виділений в натурі (на місцевості) із оформленням права власності як на сформовану земельну ділянку. 
Позивачка є спадкоємцем ОСОБА_2 та набула право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька.
З урахуванням викладених обставин, наведених вище норм права, практики Верховного Суду та досліджених судом письмових доказів, суд доходить висновку, що позивачка має право на виділення їй в натурі на місцевості земельної частки (паю), успадкованої після батька, ОСОБА_2 , який відповідно до технічної документації розподілений за рахунок земель колективної власності реформованого КСП ім. Тельмана за № 79, загальною площею 4,79 га, що складається з двох земельних ділянок площею 2,46 га та площею 2,33 га (невитребуваний пай), і, незважаючи, на посилання в рішенні суду від 19.02.2025 на землі резерву, не може бути позбавлена такого права, тому вважає, що рішення відповідача є таким, що не в повній мірі відповідає вимогами закону, є передчасним та підлягає скасуванню.
При цьому суд погоджується з твердженням сторони позивача, що за наявності рішення Богодухівського районного суду від 19.02.2025, яке набрало законної сили, повторний судовий розгляд вимог позивачки про визнання за нею права на пай без не за рахунок земель резерву, а за рахунок пайового фонду, не є можливим, а також не є можливим вилучення цієї вказівки із рішення суду шляхом виправлення описки.
Щодо обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення за наслідками такого розгляду, суд звертає увагу, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Отже, вирішуючи вимогу про зобов`язання відповідача вчинити певну дію (прийняти рішення), враховуючи сталу судову практику про те, що належним способом захисту порушених прав позивача є покладення на уповноважений орган обов`язку повторно розглянути заяву особи та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства, суд доходить висновку про її часткове задоволення та вважає за необхіне зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) № 54/25 від 01.12.2025 (вх. № 626 від 01.12.2025) та прийняти рішення з урахуванням висновків у рішенні суду в цій справі.

Щодо посилання відповідача на заборону органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, безоплатно передавати землі державної, комунальної власності у приватну власність, надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розробляти таку документації, слід зазначити, що у листі Міністерства юстиції України від 22.08.2022 № 71050/Ж-18649/8.4.4 «Щодо надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для товарного сільгоспвиробництва на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) з числа невитребуваних ділянок реформованих колективних сільгосппідприємств в період дії воєнного стану», зазначено, що заборони, передбачені підпунктом 5 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, стосуються процедури безоплатної передачі земельних ділянок відповідно до Земельного кодексу та не стосуються процедури виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості), регламентованої Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), який не містить заборон чи особливостей виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі в період воєнного стану.
Крім того, Законом України № 3993-IX від 08.10.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту інтересів власників земельних часток (паїв), а також застосування адміністративної процедури у сфері земельних відносин», внесені зміни до ст. 13 Закону № 899-IV та оформлення громадянами (у тому числі їхніми спадкоємцями) невитребуваних земельних паїв у власність як земельні ділянки продовжено до 01.01.2028.

Також суд звертає увагу на юрисдикцію спору та зазначає таке.
Право на земельну частку (пай), у тому числі отримане у порядку спадкування, є окремим об`єктом земельних відносин, а правовідносини щодо права власності на нього та перетворення права на земельну частку (пай) у право власності на земельну ділянку як річ є цивільними правовідносинами щодо зміни прав та обов`язків власника таких прав.
За таких обставин спори, що виникають з приводу наявного права на земельну частку (пай) та його перетворення у право власності на земельну ділянку, є спорами щодо цивільних прав та обов`язків і мають розглядатися судами цивільної юрисдикції.
Не впливає також на юрисдикцію спору щодо земельної частки (паю) наявність спору із суб`єктом владних повноважень, оскільки реальний або уявний з боку позивача факт порушення суб`єктом владних повноважень його прав на земельну частку (пай) або його права на отримання замість майнового права на частку іншого права - права власності на річ, не перетворює ці правовідносини у публічно-правові.
В даному випадку правовідносини між спадкоємцем та органом місцевого самоврядування пов`язані із захистом права особи на земельну частку (пай), отриманим у порядку спадкування, тобто цивільним правом, а тому цей спір не є публічно-правовим і вирішений судом за правилами ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати рішення Богодухівської міської ради Харківської області № 9239-VІІІ від 13.01.2026 «Про відмову ОСОБА_1 щодо виділення земельної частки (паю) в натурі на (місцевості)».
Зобов`язати Богодухівську міську раду Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) № 54/25 від 01.12.2025 (вх. № 626 від 01.12.2025) та прийняти рішення з урахуванням висновків у рішенні суду в цій справі.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач –  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Відповідач – Богодухівська міська рада Харківської області, розташована за адресою: Харківська область, м. Богодухів, пл. Соборності, буд. 2, код ЄДРПОУ 04058640.
Повний текст рішення складено 29.06.2026.

СУДДЯ