Дата документу 11.09.2026 Справа № 317/2529/26

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 317/2529/26   Головуючий у 1-й інстанції – Качан А. В.
Провадження № 33/807/1047/26    Доповідач у 2-й інстанції – Холод Р. С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року       м. Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Холод Р. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Яркіна М. С. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 15 липня 2026 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 15 липня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 25 квітня 2026 року о 21 год 55 хв ОСОБА_1 по вул. Шевченка, буд.3 в с-щі Відрадне Запорізького району Запорізької області, керував автомобілем «Hyundai I30», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Яркін М. С. просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на таке.
1. Судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки судові повістки останній не отримував, можливості викликати та допитати свідків події, скористатися юридичною допомогою суд не надав, справа розглянута без участі ОСОБА_1 .
2. Матеріали справи не містять жодного доказу, яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Зокрема, наявний відеозапис вказує на те, що транспортний засіб «Hyundai I30» не рухався та перебував на стоянці.
3. Поліцейські не роз`яснили порядок та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння й незгоди або згоди з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, не запропонували ОСОБА_1 проходження огляду в медичному закладі.
4. Наданий до суду відеозапис з бодікамер працівників поліції змонтований з уривків, а в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначені відомості про технічний засіб, яким він здійснений. Тобто, долучений до протоколу відеозапис, є недопустимим доказом. 
За твердженням апелянта, поліцейські порушили вимоги законодавства щодо проведення огляду особи на стан сп`яніння, а тому відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути використані як доказ винуватості ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного, на думку сторони захисту, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню. 

Позиція сторін провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У судові засідання, призначені в апеляційній інстанції, ОСОБА_1 та його захисник Яркін М. С. жодного разу не з`явилися. 
Так, про судове засідання, призначене на 21 серпня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисник були повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується відповідними довідками від 05.08.2026 про доставку смс-повідомлення в застосунок «Вайбер» та електронний кабінет. Проте учасники провадження до апеляційного суду не з`явилися, на телефонні дзвінки не відповідали, про що секретарем судового засідання було складено відповідну довідку від 21.08.2026.
Наступне судове засідання, яке призначалося на 28 серпня 2026 року, було відкладено за клопотанням захисника Яркіна М. С.
У судове засідання, призначене на 11 вересня 2026 року, ОСОБА_1 та його захисник Яркін М. С. не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлення своєчасно та належним чином, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення в застосунок «Вайбер» та електронний кабінет. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надходило. 
Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 та його захисника про час, дату та місце проведення судового розгляду в суді апеляційної інстанції, а також відсутність клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності останніх, що не суперечить вимогам ч. 6 ст. 294 КУпАП. Апеляційний суд повідомив ОСОБА_1 та його захисника про апеляційний розгляд даної справи та надав можливість бути безпосередньо присутніми в судовому засіданні. Реалізація прав пов`язана виключно із волевиявленням апелянта.

Мотиви суду

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах, визначених ст. 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції вказаних норм закону дотримався в повному обсязі.
Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі – Порядок №1103); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція №1395); ЗУ «Про Національну поліцію». 

Згідно п.2.9а Правил Дорожнього руху України, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

За приписами статті 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1  ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, визнаючи ОСОБА_1  винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 650039 від 25.04.2026, суд першої інстанції послався на дані: роздруківки результату спеціального технічного засобу «Alkotest Drager 6810» № ARBL-0782 від 25.04.2026, який є позитивним і складає – 1,27‰; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначенням ознак алкогольного сп`яніння, позитивного результату огляду та погодження ОСОБА_1 з результатами огляду; диску з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що після зупинення транспортного засобу у зв`язку з не пристебнутими ременями безпеки працівниками патрульної поліції у водія, як з`ясовано під час перевірки документів – ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, про що було вказано у акті огляду.
З дотриманням встановленого законом порядку, відповідно до Інструкції № 1452/735, поліцейським проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, яким встановлено позитивний результат – 1,27‰. Зазначені відомості були внесені до акту огляду, ОСОБА_1 з його результатом погодився, що засвідчив своїм особистим підписом у відповідній графі. 

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення права на захист
З досліджених апеляційним судом матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відбувався дійсно за відсутності особи, яка притягає до адміністративної відповідальності, та захисника.
Однак, слід зазначити, що ОСОБА_1 та його захисник неодноразово викликалася до суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку відповідних смс-повідомлень у додаток «Viber» на номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_1 та «Судових повісток про виклик до суду в справі про адміністративне правопорушення» в електронному вигляді в електронний кабінет захисників ОСОБА_2 та Яркіна М.С. 
В матеріалах справи також містяться численні клопотання захисника про відкладення судового засідання, які задовольнялися судом, але на дату розгляду даної справи ні ОСОБА_1 , ні його захисник не прибули, жодних заяв, клопотань не подали. Суд, дотримуючись розумних строків розгляду справи, розглянув справу без участі учасників провадження.
Суддя апеляційного суду звертає увагу на вимоги ст. 268 КУпАП, згідно з якими справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Також слід відмітити, що за положеннями частини 2 цієї статті, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою. 
Встановлене свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо обмеження прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП. 

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у тому, що останній в порушення п. 2.9а ПДР, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються відеозаписом з бодікамер поліцейських, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, відеозаписом події зафіксовано рух транспортного засобу, марку та номер якого не видно у зв`язку з темною порою доби та недостатнім освітленням. Після зупинки, поліцейський підійшов до автомобіля, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . Останній під час перевірки документів сам назвався, повідомив дату народження та підтвердив марку транспортного засобу (час – 21:53:18, 21:56:37). 
У зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, які були озвучені поліцейським, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу. При цьому ОСОБА_1 заперечив факт вживання алкогольних напоїв. У подальшому, сам ОСОБА_1 та його дружина, яка перебувала в якості пасажира в автомобілі, яким керував останній, підтвердили працівникам поліції вживання алкогольних напоїв (випили трохи пива – дві маленькі пляшки, час – 21:55:16). 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
З дотриманням вимог вказаної вище Інструкції, поліцейським проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, результат якого позитивний та становить 1,27‰. Встановлений результат огляду був зазначений в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з чим ОСОБА_1 ознайомлений та погодився, засвідчивши згоду особистим підписом у відповідній графі. 
Після проведеного огляду працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП у зв`язку з порушенням п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. Також зафіксовано роз`яснення прав ОСОБА_1 .
За весь час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не висловив жодних заперечень щодо факту керування транспортним засобом. 
Сукупність зафіксованих відеозаписом обставин не викликає жодного сумніву з приводу керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Щодо доводів апелянта стосовно не роз`яснення порядку та наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, незгоди або згоди з результатом огляду та відсутності пропозиції проходження огляду в закладі охорони здоров`я
Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Згідно з п.п. 6,10 Розділу II «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Відповідно до цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), у зв`язку з чим останньому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу. 
З дотриманням встановлених вимог, огляд ОСОБА_1 проведений приладом «Alkotest Drager 6810» № ARBL-0782 від 25.04.2026, результат якого склав 1,27‰. У зв`язку зі згодою ОСОБА_1 з результатом огляду, у поліцейських були відсутні підстави для проведення огляду водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Відеозаписом з бодікамер поліцейських в чіткій хронологічній послідовності зафіксовано: виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, пропозиція проведення огляду, процедура проходження огляду за допомогою спеціального технічного приладу, встановлення та фіксація його результату, згода ОСОБА_1 з результатаом огляду. 
Зміст оглянутого відеозапису повністю спростовує доводи сторони захисту щодо недотримання працівниками патрульної поліції процедури відповідного огляду.

Щодо доводів апеляційної скарги про недопустимість відеозапису як доказу
Згідно пункту 6 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, матеріали якого обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 1 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію України» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, які можуть закріплюватися на однострої.
Як зазначено в пункті 10 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №650039 від 25.04.2026, складеного стосовно ОСОБА_1 - технічний засіб відеозапису: 14, 15.
В пункті 11 цього протоколу зазначені докази, долучені до протоколу, серед яких зокрема вказано: відеозапис на бодікамери 14, 15.
Враховуючи відомості з дослідженого апеляційним судом відеозапису, від час виявлення та фіксації вчиненого ОСОБА_1 правопорушення поліцейські застосували бодікамери, про що й було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Таким чином, наявний в матеріалах справи відеозапис відповідає критерію допустимості, відповідно до положень ст. 251 КУпАП.

Суддя апеляційного суду зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду першої інстанції з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Яркіна Максима Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 15 липня 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду        Р. С. Холод