Номер провадження 2-о/754/210/26
Справа №754/3789/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

08 червня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Буша Н.Д.,
присяжних Счасливої К.А., Скиби К.В.,
секретаря судового засідання Поліщук Д.В.,
заявника ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оголошення фізичної особи померлою,-
В С Т А Н О В И В:
Заявник звернулась до суду з заявою про оголошення її сина ОСОБА_3 , померлим під час участі у бойових діях.
В обгрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.04.2023 року був призваний до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022, та 24.04.2023 року був зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 заявниці зателефонував керівник в/ч НОМЕР_1 і повідомив, що ОСОБА_3 загинув під час виконання бойового завдання. Згодом, заявниці надали витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 13.10.2025 року № 5197, в якому зазначено, що відповідно до рапорту командира роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_4 від 23.08.2025 року № 41050, старший солдат ОСОБА_3 оператор 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 загинув у районі н.п. Покровськ Донецької області 22.08.2025 року орієнтовно о 14 год.15 хв. У цей час 22.08.2025 року старший солдат ОСОБА_3 перебував на бойовому чергуванні. Під час виходу за провізією відбулась атака ворожої ДРГ із застосуванням стрілецької зброї та ручних гранат, в результаті чого старший солдат ОСОБА_3 отримав поранення не сумісні із життям. Свідком цієї атаки був оператор 2 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , який і повідомив про вказану подію на командно-спостережний пункт роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 . 24.08.2025 року евакуаційною групою була здійснена спроба евакуації тіла старшого солдата ОСОБА_3 , але через високу активність ворожих ДРГ та постійних обстрілів з боку збройних формувань рф, евакуацію здійснити не вдалось. У зв`язку з відсутністю тіла старшого солдата ОСОБА_3 , вказаного військовослужбовця вважають зниклим безвісті за особливих обставин внаслідок дій з боку противника в районі веденя бойових дій 22.08.2025 року під час участі у бойових діях. Заявник звертається до суду з вказаною заявою з метою реалізації спадкових прав, оформлення одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця ЗСУ, а також особистих майнових та немайнових прав як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Ухвалою суду від 10.03.2026 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.
27.03.2026 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника заінтересованої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_7., одночасно просили здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника.
Заявник і заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заяву, просили суд її задовольнити.
Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомленння. 
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 06.07.1999 року ОСОБА_3 народився в місті Києві ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №1607, батьком зазначено ОСОБА_2 , матер`ю ОСОБА_1 .
Відповідно до копії паспорту громадянина України, виданого органом 8026 від 28.07.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , є громадянином України.
На ім`я ОСОБА_3 було видано військовий квиток серії НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_3 14.04.2023 року був призваний до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 по мобілізації та 24.04.2023 року був зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 .
Відповідно до копії витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 13.10.2025 року № 5197, н.п. Білозерське про обставини зникнення безвісти за особливих обставин внаслідок дій з боку противника в районі ведення бойових дій старшого солдата ОСОБА_3 - старший солдат ОСОБА_3 оператор 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 загинув у районі н.п. Покровськ Донецької області 22.08.2025 року орієнтовно о 14 год.15 хв. (відповідно до рапорту командира роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_4 від 23.08.2025 року № 41050). Старший солдат ОСОБА_3 у складі протитанкового розрахунку роти протитанкових ракетних комплексів перебував на бойовому чергуванні на вогневій позиції "Хробак" за орієнтованими координатами Gооgle, закреслено, на південний захід від н.п. Покровськ Донецької області. 22.08.2025 року орієнтовно о 14 год.15 хв. під час виходу за провізією відбулась атака ворожої ДРГ із застосуванням стрілецької зброї та ручних гранат на військовослужбовців роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_5 , в результаті чого ОСОБА_3 отримав поранення не сумісні із життям. Свідком цієї атаки був оператор 2 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , який і повідомив про вказану подію на командно-спостережний пункт роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 . 24.08.2025 року евакуаційною групою була здійснена спроба евакуації тіла старшого солдата ОСОБА_3 , але через високу активність ворожих ДРГ та постійні обстріли з боку збройних формувань рф, евакуацію здійснити не вдалось. У зв`язку з відсутністю тіла старшого солдата ОСОБА_3 вказаного військовослужбовця слід вважати зниклим безвісті за особливих обставин внаслідок дій з боку противника в районі веденя бойових дій 22.08.2025 року під час участі у бойових діях.
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Закон розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій та з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі №910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. 
Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.
Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів за умови доведеності зазначених обставин, використовуючи ці норми як спеціальні.
Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» зі змінами:
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Отже бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законом визначені у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
Законом в 2018 році внесено зміни до частини другої статті 46 ЦК України та доповнено частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.
Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.
Суд звертає увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. 
Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.
Отже, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 11 грудня 2024 року зробила висновок, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, місто Покровськ відноситься до Покровської міської територіальної громади у Покровському районі Донецької області.
У цьому Переліку зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані РФ території України, інформація про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Так, відповідно до п. 2.2 Переліку н.п. Покровськ відноситься до території активних бойових дій станом з 24.02.2022 року по 22.08.2024 року та з 23.08.2024 року, дата закінчення бойових дій відсутня на сьогоднішній день.
Суд наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України).
Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.
Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Так, у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.
Суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.
В матеріалах справи наявна інформація, яка дає стверджувати припущення про смерть сина заявника та дає можливість достовірно встановити день вірогідної смерті ОСОБА_3 саме ІНФОРМАЦІЯ_2 та оголосити його померлим слід з цієї дати - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З урахуванням вказаного, аналізу доказів по справі докази, належної їх оцінки, наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та оголошення її сина померлим.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 263, 293, 294, 305-308 ЦПК України, ст.ст. 46, 48 ЦК України, ст. ст. 8, 129 Конституції України, суд -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити. 

Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі населеного пункту Покровськ Донецької області під час захисту Батьківщини під час участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 15.09.2026 року.

Суддя     Н.Д.Буша

Присяжні Счаслива К.А.

Скиба К.В.