Справа № 132/2767/25
3-в/132/8/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України
14 вересня 2026 року          м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В. розглянувши лист начальника відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Національної поліції України підполковника поліції Пшонки І. про вирішення питання щодо долі речей, вилучених під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 677467 від 15 серпня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
18 лютого 2026 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов лист начальника відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції Пшонки І. про вирішення питання щодо долі речових доказів, вилучених під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 677467 від 15 серпня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП.
У листі зазначено, що постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року у справі № 132/2767/25 (номер провадження 3/132/1604/25) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 156 КУпАП закрито на підставі статті 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю правопорушення.Одночасно зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 677467 від 15 серпня 2025 року у ОСОБА_1 були вилучені: 10 пачок сигарет «Прима класична червона»; 3 пачки сигарет «Десерт»; 3 пачки сигарет «Комплімент», які на час звернення до суду зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.
У зв`язку з тим, що постановою суду від 14 листопада 2025 року питання щодо подальшої долі зазначених речей не вирішувалося, заявник просить суд визначити порядок поводження з ними.
Дослідивши поданий лист, матеріали справи про адміністративне правопорушення № 132/2767/25 та постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року, суд приходить до наступного висновку.
Як убачається з матеріалів справи, до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 677467 від 15 серпня 2025 року, складений відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 156 КУпАП.
Згідно зі змістом зазначеного протоколу, ОСОБА_1 , будучи фізичною особою підприємцем, порушила правила торгівлі тютюновими виробами, а саме 15.08.2025 року близько 15год.35хв. в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила реалізацію за 40,00грн. однієї пачки цигарок «Прима Класична», на якій була відсутня марка акцизного податку, у зв`язку з чим щодо неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 156 КУпАП.
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року провадження у справі № 132/2767/25 закрито на підставі статті 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення.
Разом із тим при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які б підтверджували факт фактичного вилучення у ОСОБА_1 конкретно визначених речей, а також передачу таких речей на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.
Зокрема, у матеріалах справи відсутній окремий протокол про вилучення речей та документів, а також відсутні документи, передбачені порядком прийняття вилучених речей на зберігання, які давали б можливість достовірно встановити, що певне майно фактично вилучалося у ОСОБА_1 у межах провадження у цій конкретній справі та було передане на зберігання уповноваженій особі.
Сам лише запис у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що у особи вилучено 10 пачок сигарет «Прима класична червона»; 3 пачки сигарет «Десерт»; 3 пачки сигарет «Комплімент», за відсутності належного документального оформлення факту вилучення та передачі майна на зберігання, не дає суду можливості достовірно встановити процесуальний статус такого майна на момент вирішення питання про його подальшу долю.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 252 КУпАП докази підлягають оцінці за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до статті 265 КУпАП речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, у передбачених законом випадках вилучаються уповноваженими посадовими особами. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, повертають володільцеві або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.
Частиною другою статті 265 КУпАП також передбачено, що про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.
Таким чином, законодавець пов`язує можливість подальшого вирішення питання про долю вилучених речей саме з фактом їх належного процесуального вилучення та зберігання.
Аналогічний підхід передбачено Порядком зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2012 року № 17.
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає загальні правила зберігання, у тому числі обліку речей і документів, вилучених уповноваженими посадовими особами під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення. Пунктом 11 Порядку передбачено, що за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення речі і документи в установленому порядку конфіскуються, повертаються володільцеві або знищуються, а у разі оплатного вилучення речей - реалізуються.
Отже, застосування передбаченого статтею 265 КУпАП механізму можливе лише щодо речей, факт вилучення яких у межах конкретного провадження належним чином підтверджений, а самі речі є ідентифікованими та можуть бути пов`язані з відповідною справою про адміністративне правопорушення.
У цьому випадку таких даних матеріали справи не містять.
Суд звертає увагу, що після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не може виходити лише з припущення про існування речей, які нібито були вилучені, та без належного підтвердження факту їх вилучення і зберігання вирішувати питання про їх конфіскацію, повернення чи знищення.
Такий підхід відповідає загальним засадам законності провадження у справах про адміністративні правопорушення, визначеним статтею 7 КУпАП, відповідно до якої ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім того, відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним, а ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Отже, вирішення судом питання про конфіскацію або знищення майна за відсутності належних доказів самого факту вилучення цього майна у конкретної особи та його передачі на зберігання означало б фактичне застосування майнового заходу без належної фактичної та процесуальної основи.
Не може суд і постановити про повернення таких речей конкретній особі, оскільки для цього також необхідно достовірно встановити, що відповідні речі фактично були вилучені саме у цієї особи, що вони перебувають на зберіганні у відповідному органі та що саме ці речі є предметом вилучення у межах конкретного провадження. 
Саме на необхідність встановлення факту належності вилученого майна та наявності відповідних доказів звернув увагу Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 819/1168/16, зазначивши, що після розгляду справи вилучені речі залежно від результатів її розгляду можуть бути конфісковані, знищені, реалізовані або повернуті володільцеві, а питання повернення може бути вирішене лише за наявності відповідних доказів щодо вилученого майна. У вказаній справі Верховний Суд погодився з висновком про відсутність підстав для задоволення вимог, зокрема через відсутність доказів на підтвердження того, що вилучене майно належить позивачу.
При цьому пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам роз`яснено необхідність дотримання вимог статей 283, 284 КУпАП, наведення у постанові доказів, на яких ґрунтуються відповідні висновки, та мотивів прийнятого рішення.
Таким чином, судове рішення щодо долі речових доказів повинно ґрунтуватися не на припущеннях або повідомленні органу, який звернувся до суду, а на досліджених та належним чином підтверджених матеріалах, які дозволяють встановити як факт вилучення речі, так і її процесуальний статус.
У цьому випадку таких доказів суду не надано.
Більше того, питання щодо долі речей, про які йдеться у листі відділення поліції, не було вирішено постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2025 року у справі № 132/2767/25, якою провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі статті 22 КУпАП.
Після закриття провадження суд не вправі фактично продовжувати розгляд закінченої справи з метою встановлення нових обставин, які не були належним чином зафіксовані та доведені під час її розгляду, а тим більше - встановлювати факт існування та місцезнаходження майна виключно на підставі листа органу поліції.
Відповідно до статті 280 КУпАП при розгляді справи орган або посадова особа зобов`язані з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Саме в межах такого розгляду і повинні бути належним чином зафіксовані та досліджені обставини щодо вилучення речей, якщо їх вилучення здійснювалося у зв`язку з відповідним адміністративним правопорушенням.
З огляду на те, що постановою суду від 14 листопада 2025 року провадження у справі вже закрито, а матеріали справи не містять належних доказів фактичного вилучення речей у ОСОБА_1 , та передачі на зберігання до відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, суд позбавлений об`єктивної можливості вирішити питання про долю зазначених у листі речей у порядку статті 265 КУпАП.
Водночас відсутність можливості суду вирішити питання про долю речей у межах цієї справи не означає встановлення судом факту їх відсутності або факту їх неперебування у володінні органу поліції. Суд лише констатує відсутність у матеріалах справи належних доказів, які давали б можливість суду достовірно встановити такі обставини та прийняти відповідне рішення.
За таких обставин суд вважає, що правові та фактичні підстави для прийняття рішення про конфіскацію, повернення чи знищення зазначених у листі речей у межах справи № 132/2767/25 відсутні.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що лист начальника відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про вирішення питання щодо долі речей задоволенню не підлягає, оскільки після закриття провадження у справі та за відсутності в матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту вилучення речей, та передачі на зберігання суд позбавлений можливості вирішити питання про їх подальшу долю.
Одночасно із цим, суд роз`яснює, що відповідно до положень статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», алкогольні напої і тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до приписів п.п.14.1.107 п.14.1 ст.14 ПК України, марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. 
Згідно статті 226.11 ПК України, та пункту 24 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1261 від 27 грудня 2010 року, ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, забороняються. У разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності марок акцизного податку встановленого зразка, контролюючі органи, зазначені у пункті 228.2 цієї статті, вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію), що визначено статтею 228.3 ПК України. Вилучені в дохід держави (конфісковані) тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, підлягають знищенню у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст.228.7 ПК України).
За статей 1, 5 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції», продукція, під час маркування якої порушено встановлені законодавством вимоги щодо умови маркування та (або) до змісту і повноти інформації, відноситься до неякісної і небезпечної продукції й підлягає обов`язковому вилученню з обігу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 400/548/19 звернула увагу на те, що положення пункту 228.3 статті 228 ПК України регулюють спеціальний порядок вилучення з вільного обігу та конфіскації відповідних товарів і пов`язують реалізацію таких повноважень із діяльністю визначених законом контролюючих органів. При цьому конфіскація є втручанням у право власності особи та може здійснюватися виключно на підставі та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.
Офіційне тлумачення положення частини другої статті 294 «стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення» викладене в рішенні Конституційного Суду № 2-рп/2015 від 31 березня 2015 року.
Як зазначив Конституційний Суд в цьому рішенні: «положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи».
Отже, постанова про вирішення долі речових доказів не може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Керуючись статтями 7, 245, 251, 252, 265, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 19, 41 Конституції України, Порядком зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2012 року № 17, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Лист начальника відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Національної поліції України підполковника поліції Пшонки І. про вирішення питання щодо долі речей, вилучених під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 677467 від 15 серпня 2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП – залишити без задоволення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя