справа № 165/1126/26 
провадження №1-кп/165/310/26  

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року місто Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі: 
головуючого судді    ОСОБА_1 ,
з участю: 
секретаря судового засідання   ОСОБА_2 ,
прокурора      ОСОБА_3 ,
обвинуваченої     ОСОБА_4 ,
захисника      ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду Волинської області кримінальне провадження № 12026030520000081 від 20.02.2026 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Нововолинськ, Волинська область; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянство України, освіта середня, не працює, неодружена, на утриманні одна малолітня дитина, судимостей не має, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

встановив:

19 лютого 2026 року о 17 год 10 хв ОСОБА_4 , будучи обізнаною, що вона позбавлена права керування транспортними засобами відповідно до постанови Володимирського міського суду Волинської області від 25 вересня 2025 року у справі №154/1279/25, яка набрала законної сили 14.01.2026, будучи зобов`язаною та маючи реальну можливість виконати дане судове рішення, умисно його не виконувала, зокрема, умисно керувала автомобілем марки «Opel» моделі «Insignia» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та рухалася поблизу будинку №16А по проспекту Перемоги в місті Нововолинську, Володимирського району, Волинської області, де була зупинена працівниками наряду ГРПП Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області «Вояж-ГОР» старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , сержантом поліції ОСОБА_7 та капралом поліції ОСОБА_8 , які перебували на добовому чергуванні Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, на яке заступили 19.02.2026.
Обвинувачена в судовому засіданні винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, надала показання, суть яких полягає у наступному. Постановою Володимирського міського суду на неї накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Незважаючи на це, 19 лютого поточного року сіла за кермо, оскільки в цьому була нагальна потреба. У зазначених в обвинувальному акті час та місці її зупинили працівники поліції. Після цього більше транспортними засобами не керує. Щиро розкаюється у вчиненому, донатить для ЗСУ, одна виховує малолітню доньку, просить суворо не карати та призначити мінімальний штраф.
Судом встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового провадження не оспорюються, останні правильно розуміють їх зміст, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи, що у суду не має жодних сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження, суд за їх згодою відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються – часу, місця, способу та обставин вчинення кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення.
Суд вважає встановленою та доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України – в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, ОСОБА_4 вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке є нетяжким злочином, судимостей не має, не працює, на утриманні має малолітню дитину, за місцем проживання характеризується добре.
При оцінці ступеня тяжкості вчиненого злочину, суд враховує також відсутність заподіяної майнової шкоди, факт добровільного перерахування обвинуваченою 10.08.2026 2 тис.грн для потреб ЗСУ.
Суд дійшов висновку про щирість визнання ОСОБА_4 вини шляхом відповідного ставлення до скоєного, про належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки, її осуд, а тому визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу. Таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами. 
Питання щодо речових доказів належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень.
Речові докази: 
- транспортний засіб марки «Opel» моделі «Insignia» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , які передано під розписку ОСОБА_4 – залишити останній як власнику; 
- компакт диск з відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейських Володимирського РВП ГУНП у Волинській області – залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12026030520000081.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_9