Справа № 305/1582/26 
Номер провадження 1-кп/305/86/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2026. Рахівський районний суд Закарпатської області 
у складі головуючої судді ОСОБА_1 
секретаря судових засідань ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №62025170040021518 від 12.12.2025 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, раніше несудимого, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, на особливий період військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 та ч.5 ст.407 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, на особливий період, у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 49, 127, 128, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, 15.12.2024, самовільно залишив місце проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована у населеному пункті АДРЕСА_2 , та у подальшому, ОСОБА_4 , був незаконно відсутній, без поважних причин, на військовій службі з 15.12.2024, до моменту його затримання працівниками поліції, у АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність із проходженням військової служби, чим вчинив самовільне залишення військової частини, місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.
Крім того, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, порушуючи правовий режим обігу наркотичних засобів в Україні, а саме вимоги ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними» та ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої діяльність з обігу психотропних речовин, обіг яких заборонено, включених до списку таблиці 11 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», на території України без передбаченого Законом дозволу забороняється, достовірно знаючи, що «PVP» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, маючи корисливий мотив, направлений на незаконний збут «PVP», тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичну речовину «PVP», масою 2341,57 г., та 12.03.2026, близько 16 години 30 хвилин, за допомогою належного йому автомобіля марки "Honda M-NV", з державним номерним знаком НОМЕР_2 , з корисливих мотивів, з метою подальшого збуту, здійснив перевезення особливо вищевказаної небезпечної психотропної речовини «PVP», на територію Чернівецької області, в с. Остриця за координатами (48.16,09,6N 26,00,23,6Е), де залишив під мостом частину наркотичної речовини «PVP», в кількості 827,60 г., тим самим збув її, після чого продовжив рух на територію Рахівського району Закарпатської області. Однак, 12.03.2026, о 20 годині 50 хвилин, працівниками поліції на стаціонарному блок - посту «Лазещина», Рахівського району Закарпатської області було припинено протиправні дії ОСОБА_4 , та у ході проведення подальшого огляду місця події у підкапотному просторі автомобіля марки "Honda M-NV", з державним номерним знаком НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 було виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено «PVP», загальна маса якої становить 1513,97 г., (яка розфасована в трьох полімерних пакетах: 690,15 г., 689,68 г., 134,14 г.), що згідно наказу МОЗ України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000, становить особливо великий розмір, яку ОСОБА_4 , перевозив з метою збуту, чим вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, з метою збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість свою визнав повністю та пояснив, що з обставинами викладеними в обвинувальному акті повністю згідний. Так, він дійсно незаконно придбав психотропну речовину "PVP" та 12.03.2026, близько 16 години 30 хвилин, був зупинений працівниками поліції на посту в с. Лазещина, Рахівського району Закарпатської області, добровільно надав працівникам поліції свій мобільний телефон, у якому містилася переписка з невідомою йому особою у месенджері телеграм каналу, з приводу здійснення ним перевезення особливо небезпечної психотропної речовини «PVP». Також не заперечував, що з корисливих мотивів, за допомогою автомобіля марки Honda M-NV з державним номерним знаком НОМЕР_2 , завозив особливо небезпечну психотропну речовину «PVP» на територію Чернівецької області, в с. Остриця, де залишив під мостом частину наркотичної речовини, тим самим збув її, після чого продовжив рух на територію Рахівського району, Закарпатської області, з метою подальшого збуту. Крім того, без дозволу начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, 15.12.2024, самовільно залишив місце проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 . У вчиненому розкаюється, просить суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження всіх доказів по справі. При цьому, сторона обвинувачення просила суд дослідити протокол огляду місця події, висновки експертиз, витяги з наказів військових частин, а також докази, які характеризують особу обвинуваченого, сторона захисту не заперечувала проти такого порядку дослідження доказів, які суд дослідив.
З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026071140000102 від 13.03.2026, вбачається, що 12.03.2026, близько 21 години 00 хвилин, працівниками поліції на стаціонарному пості «Лазещина», Рахівського району, Закарпатської області було зупинено транспортний засіб марки «HONDA» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_4 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , на посаді начальник майстерні військове звання сержант, перебуває в СЗВЧ з 15.12.2024. В ході перевірки вказаного автомобіля під капотом біля моторного відсіку було виявлено поліетиленовий пакет, в якому знаходились два пакунки з кристалічною наркотичною речовиною вагою 2.20 кг., також в салоні вказаного автомобіля було виявлено поліетиленовий згорток з кристалічною наркотичною речовиною вагою 208 г. (а.п.69).
З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за №62025170040021518 від 12.12.2025, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_3 ЗСУ - в/ч - НОМЕР_1 , сержант за мобілізацією, командир відділення 2 відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , з 15.12.2024 в умовах воєнного стану, безпідставно відсутній на службі та самовільно залишив місце тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 . Зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 , НОМЕР_4 (а.п.70).
З протоколу огляду місця події від 12.03.2026, вбачається, що об`єктом огляду являються особисті речі громадянина ОСОБА_4 , а також авто марки «HONDA» д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, які знаходяться на БП «Лазещина» у с. Лазещина, Рахівського району. Авто «HONDA» д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору з відчиненим капотом, під капотом якої на моторі знаходяться три пакети поліетиленових, у яких міститься кристалічна речовина схожа на наркотичну. Пакет №1 має вагу 1,01 г., №2 має вагу 1,01 г., третій пакет 208 г. від АТБ розірвані та порожні у яких знаходилась речовина. У салоні авто на сидіннях знаходяться сумка чорного кольору у якому знаходиться флешка чорного кольору та два порожніх стартові пакети. На задньому сидінні знаходиться саперна лопатка чорного кольору. У багажному відділенні у поліетиленовому пакеті знаходяться фасувальні пакети, запасне колесо та інші речі особистого використання (одяг, взуття, рюкзак). Повернувшись до передньої частини авто, а саме: бардачка було виявлено два мобільних телефони марки Самсунг. У ході огляду було вилучено три поліетиленових пакета з наркотичною речовиною, які поміщено до спец.пакету. Пакети білого кольору порожні, поміщено до паперового конверту жовтого кольору, поліетиленові фасовочні пакети поміщено до паперового конверту жовтого кольору, електронні ваги поміщено до паперового конверту. Саперна лопатка поміщена до паперового конверту, з пакетів наркотичною речовиною вилучено змиви із правої руки, змиви з лівої руки, змиви з пакету №3 поміщено до паперового конверту, змиви з конверту №1, 2 поміщено до конвертів. Два стартові пакети Київстар та Lifecell поміщено до паперового конверту, флешка на 32 gb. Ілюстрованою таблицею до протоколу огляду місця події від 13.03.2026 з фотосвітлинами місця події, транспортного засобу, а також вилучених речей та предметів (а.п.71-82).
Висновком експерта за №СЕ-19/107-26/2970-НЗПРАП від 24.03.2026, встановлено, що надані на дослідження кристалічні речовини світло-жовтого кольору, які були упаковані в 1 (один) спеціальний полімерний пакет з логотипом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» та номером на горловині «WAR1758307», в своєму складі містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маси PVP (у перерахунку на PVP основу) становлять 690,15 г., 689,68 г. та 134,14 г. Загальна маса PVP (у перерахунку на PVP основу) становить 1513,97 г. (а.п.99-105).
Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд вважає доведеною ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 , умисно, незаконно, діючи з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої заборонений - "PVP" та 12.03.2026, близько 16 години 30 хвилин, з корисливих мотивів здійснив перевезення особливо небезпечної психотропної речовини «PVP» на територію Чернівецької області, в с. Остриця, де залишив під мостом частину наркотичної речовини, тим самим збув її, після чого продовжив рух на територію Рахівського району, Закарпатської області, з метою подальшого збуту. Крім того ОСОБА_4 , без дозволу начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, 15.12.2024, самовільно залишив місце проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , був незаконно відсутній без поважних причин на військовій службі з 15.12.2024 до моменту його затримання працівниками поліції у с Лазещина Рахівського району Закарпатської області.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень доведена повністю, його дії вірно кваліфіковано за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечної психотропної речовини, в особливо великих розмірах, з метою збуту, та за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Окрім наведеного, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджено письмові докази, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 .
Згідно вимоги про судимість ОСОБА_4 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
З службової характеристики виданої т.в.о. командиром військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_6 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією сержанта ОСОБА_4 , колишнього командира 2 відділення зенітного ракентного взводу військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_4 , мобілізований 27.02.2022, ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , зарекомендував себе з негативної сторони. Покладені обов`язки та поставлені завдання виконував безвідповідально, стараності та ініціативи не проявляв, потребував постійного контролю зі сторони командування. Серед військовослужбовців свого підрозділу авторитетом не користувався. На зауваження командирів реагував недеакватно, не робив висновків. Не дотримувався субординації. Фаховий рівень підготовки незадовільний, закріплену зброю та засоби захисту утримував в неналежному стані. Фізично розвинутий слабо. Мав скарги на здоров`я. Морально не стійкий, потребує постійного контролю зі сторони командування. Схильний до обману (а.п.112).
З військового квитка серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_4 , у період з 26.02.2022, ніс службу у складі в/ч НОМЕР_6 (а.п.87-93).
З довідки виданої Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області вбачається, що ОСОБА_4 , раніше не судимий (а.п.96).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №351 від 10.12.2024, сержанта ОСОБА_4 , начальника майстерні ремонтної майстерні стрілецької зброї взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_7 військової частини НОМЕР_8 - командиром відділення 2 відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_7 військової частини НОМЕР_8 , ВОС-104182А, вважати таким, що з 10 грудня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 9 тарифним розрядом та посадовим окладом 3170 грн. шпк "молодший сержант" (а.п.109).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №356 від 15.12.2024, сержанта ОСОБА_4 , виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини з 15.12.2024 (а.п.110).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №367 від 25.12.2024, відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепоіменованих осіб рядового, сержантського та старшинського складу увільнити від займаних посад і зарахувати в розпорядження командира військової частини НОМЕР_7 з Утриманням у4 списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з 25.12.2024, як військовослужбовців, що відсутні понад десять діб до повернення у військову частину або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі сержант ОСОБА_4 , командир відділення 2 відділення зенітного ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_7 військової частини НОМЕР_8 , який самовільно залишив частину 15.12.2024 (а.п.111).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та визнання винуватості, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючих відповідальність обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає необхідним та доцільним застосувати до ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.307 КК України, та за ч.5 ст.407 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, з конфіскацією майна. Остаточне покарання у виді позбавлення волі призначити ОСОБА_4 , на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням. Саме таке покарання, у відповідності до ч.2 ст.65 КК України буде необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень. 
Із матеріалів кримінального провадження, а саме протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, вбачається, що 13.03.2026, о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 був затриманий слідчим СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 у порядку ст.208 КПК України.
У подальшому, на підставі ухвали слідчого судді Рахівського районного суду ОСОБА_8 від 14.03.2026, до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Отже, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 , у період з 04 години 20 хвилин, 13.03.2026, перебуває під вартою, йому слід зарахувати зазначений строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Згідно із п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких також належить запобіжний захід.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка та іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України (ч.2 ст.177 КПК України).
Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Суд, ухвалюючи рішення щодо обрання запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні, вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду є високоймовірним, що обумовлюється суворістю покарання, призначеного за цим вироком у виді позбавлення волі.
Так, розуміючи невідворотність призначеного покарання, яке пов`язане з реальним і тривалим його відбуванням, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, зокрема, і з огляду на можливість безперешкодного залишення місця свого проживання.
При цьому, наявність в обвинуваченого певних соціальних зв`язків не усуває зазначеного ризику.
Отже, суд, враховуючи вищенаведені норми процесуального законодавства, а також висновки, викладені у справі «Руслан Яковенко проти України» (п. 46, 47 рішення), вважає за необхідне продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, під час ухвалення судового рішення, суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів. Відповідно до пунктів 1, 2 вказаної норми конфіскуються гроші, цінності та інше майно, які були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або призначалися чи використовувалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, крім випадків коли власник чи законний володілець не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Частиною 1 статті 96-1 КК України встановлено, що спеціальна конфіскація, полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цьогоКодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
За положеннями п.3 та п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено,- переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Таким чином, з огляду на вказані законодавчі норми, спеціальна конфіскація, може бути застосована до майна засудженого чи у передбачених КК України у випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.
Конвенцією, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.
Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як вбачається з матеріалів провадження, власником автомобіля марки "Honda M-NV", з державним номерним знаком НОМЕР_2 , є громадянин ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транпортного засобу.
З огляду на вказані законодавчі норми спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого чи у передбачених КК України у випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.
Як вбачається з обставин визнаних судом доведеними, будь які посилання на використання ОСОБА_4 автомобіля марки "Honda M-NV", з державним номерним знаком НОМЕР_2 , як знаряддя злочину відсутні, а законний власник ОСОБА_9 не знав про незаконне використання транспортного засобу.
Отже, вирішуючи питання щодо спеціальної конфіскації в рахунок держави автомобіля марки "Honda M-NV", з державним номерним знаком НОМЕР_2 , суд враховує викладені вимоги закону і вважає, що в даному випадку спеціальна конфіскація не може бути застосована.
Поряд з цим, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, використання при цьому мобільних телефонів для зв`язку з постачальником та покупцями (споживачами) наркотичних речовин, суд вважає, що означені мобільні телефони, які на стадії досудового розслідування визнані речовими доказами, підлягають спеціальній конфіскації, в дохід держави, в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України.
Долю решти речових доказів, слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.
У відповідності до вимог ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
На підставі ухвали слідчого судді Рахівського районного суду ОСОБА_8 від 19.03.2026, накладено арешт шляхом заборони користування та розпорядження з метою збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно, належне ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому: АДРЕСА_4 , фактично проживає: АДРЕСА_6 , а саме на 2 пакунки з кристалічною наркотичною речовиною, загальною вагою 2 200 г; поліетиленовий згорток з кристалічною наркотичною речовиною вагою 208 г; змиви з трьох пакетів, які упаковано в паперові конверти; мобільний телефон марки Samsung Galaxy А23 білого кольору з ІМЕІ НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки Samsung Galaxy А23 оранжевого кольору з ІМЕІ НОМЕР_10 ; автомобіль марки Honda M-NV з державним номерним знаком НОМЕР_2 .
Таким чином, арешт майна, накладений на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді, по вступу вироку в законну силу, підлягає скасуванню.
У відповідності до положень ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати на загальну суму 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок, що становить вартість проведеної судової експертизи матеріалів (висновок №СЕ-19/107-26/2970-НЗПРАП від 24.03.2026), які, з урахуванням ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання за ч.3 ст.307 КК України у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому майна, за ч.5 ст.407 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , з 13 березня 2026 року, по день проголошення вироку, 16 липня 2026 року, зарахувати у строк покарання, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 13 березня 2026 року.
Запобіжний захід, обраний відповідно до ухвали слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_8 від 14.03.2026, стосовно ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, до вступу вироку у законну силу - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 , процесуальні витрати на загальну суму, 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок, що становить вартість проведеної судової експертизи матеріалів (висновок №СЕ-19/107-26/2970-НЗПРАП від 24.03.2026), на користь держави.
Арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_8 від 19.03.2026, у виді заборони користування та розпорядження з метою збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно, належне ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому: АДРЕСА_4 , фактично проживає: АДРЕСА_6 , а саме на: 2 пакунки з кристалічною наркотичною речовиною, загальною вагою 2 200 г; поліетиленовий згорток з кристалічною наркотичною речовиною вагою 208 г; змиви з трьох пакетів, які упаковано в паперові конверти; мобільний телефон марки Samsung Galaxy А23 білого кольору з ІМЕІ НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки Samsung Galaxy А23 оранжевого кольору з ІМЕІ НОМЕР_10 ; автомобіль марки Honda M-NV з державним номерним знаком НОМЕР_2 , по вступу вироку в законну силу - скасувати.
Речові докази: флеш носій марки «Transcend», з номером «09834700220436» розміром 519 373 312 байт упакований у паперовий конверт з логотипом НПУ та підписано слідчим по вступу вироку в законну силу - залишити при матеріалах кримінального провадження; три DVD-R диски з надписом «MEDIA», розміром 4,7 Gb, на яких відкопійовано фото та відеофайли з мобільних телефонів марки «Galaxy А23» з ІМЕІ1 №: НОМЕР_10 та ІМЕІ2 №: НОМЕР_11 та «Samsung», моделі «Саlаху А23» з ІМЕІ1 №: НОМЕР_9 та ІМЕІ2 №: НОМЕР_12 , по вступу вироку в законну силу - залишити при матеріалах кримінального провадження; електронні ваги, поліетиленові фасовочні пакети, кристалічну речовину світло-жовтого кольору «PVP» масою 994,45 г., 993,78 г., 193,28 г., упаковану в спец. пакет №6274481, по вступу вироку в законну силу - знищити; автомобіль марки "Honda M-NV", з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який поміщений на майданчик тимчасового тримання ТЗ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу - повернути законному власнику ОСОБА_9 .
На підставі ст.96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів у кримінальному провадженні, мобільних телефонів марки «Саlаху А23» з ІМЕІ1 №: НОМЕР_10 та ІМЕІ2 №: НОМЕР_11 та «Samsung», моделі «Саlаху А23» з ІМЕІ1 №: НОМЕР_9 та ІМЕІ2 №: НОМЕР_12 , які належать ОСОБА_4 , які, по вступу вироку в законну силу, звернути на користь держави;
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду. 
Головуюча: ОСОБА_1