Номер провадження: 22-ц/813/3358/26 
Справа № 523/16462/24
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 23 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
01 жовтня 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду через систему «Електронний суд» з позовними вимогами в яких зазначило, що 09.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №397289296, за умовами якого відповідачу було надано кредит.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №138 від 15.06.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 36380,00 грн.
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, предметом якого з урахуванням додаткових угод є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36 380,00грн.
04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №04/09/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Посилаючись на те, що до позивача перейшло право вимоги за укладеним кредитним договором, та на те, що відповідач не виконує прийняті на себе зобов`язання, ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути суму боргу в розмірі 36380,00грн., судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 23 травня 2025 рокувідмовлено у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором..

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Юніт Капітал» просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким позовні вимоги позивача до відповідача задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо відмови в задоволенні позову, з тих підстав, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладався ряд додаткових угод №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, якими продовжувався строк дії договору факторингу №28/1118-01 до 31.12.2022, а тому з урахуванням строків дії даного договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалося не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 року по 31.12.2022. При цьому, скаржником зазначено, що 15.06.2021 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №138 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36380 грн. Підписання даного реєстру, на думку скаржника, сторони засвідчили передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Крім того скаржник звертає увагу на те, що до позовної заяви на підтвердження переходу права вимоги долучено акт звірки взаємних розрахунків та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги, що свідчить про сплату ціни продажу за вищезазначеним реєстром та виконання фактором свої обов`язків за договором факторингу. В подальшому за умовами договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», основним предметом договору є передача прав вимоги, які зафіксовані в реєстрах прав вимоги – невід`ємній складовій договору та витягом з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 підтверджується факт набуття ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прав вимоги до відповідача. Відповідно до договору факторингу №04/09/24 від 04.09.2024 ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до відповідача, перехід яких відбувся на підставі підписаного сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, який підтверджує зміну кредитора.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж тридцять розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 10 вересня 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що 09 березня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №397289296 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, який підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору
За умовами кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» без конкретної споживчої мети зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00грн., строком користування на 70 днів, зі сплатою 237,25% річних, що становить 0,65% в день від суми кредиту за час користування ним.
Факт отримання кредитних грошових коштів ОСОБА_1 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується платіжним дорученням від 09.03.2021р. про перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 хх-хххх-1866, а також довідкою ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Юніт Капітал» не надало належних доказів переходу права вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за кредитним договором №397289296 від 09.03.2021 від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Таким чином, через відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ «Юніт Капітал» прав вимоги за Договором Факторингу №0409/24 від 04.09.2024 до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №397289296 від 09.03.2021р., укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не можна вважати ТОВ «Юніт Капітал» належним позивачем у справі.
Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 ЦК України).
Згідно ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).
Відповідно, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ч. 2 ст. 1078 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 року у справі №727/2790/25 зазначено, що: «допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення. Різність критеріїв, які покладені в виокремлення видів, створює складнощі у розумінні як наявної, так і майбутньої вимоги; наявна вимога - це право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (частина перша статті 1078 ЦК України). Втім очевидно, що строк платежу визначає не існування, а тільки можливість здійснення права грошової вимоги. майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина 1 статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу; у договорі факторингу необхідно індивідуалізувати право грошової вимоги. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення. До цього часу майбутня вимога хоча б якось має пов`язуватися із клієнтом».
За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.
У пункті 5 ч. 1 ст. 1 Закону зазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III, за змістом ч. 1 ст. 6 якого передбачено, що договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Відповідно до п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
При цьому, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 у справі №909/968/16 така плата за надану фактором послугу може бути встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу.
Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажом останньому (ч. 1 ст. 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом ч. 2 ст. 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.
Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала грошове зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість по кредиту в розмірі 20000 грн. і заборгованість за відсотками – 16380 грн. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 36380 грн.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №138 від 15.06.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 36 380,00грн.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, предметом якого з урахуванням додаткових угод є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36 380,00грн.
04 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №04/09/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що предметом договору факторингу згідно ст. 1078 ЦК України може бути також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), яке відповідно, зважаючи на вищевикладені положення, виникає із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу, що в свою чергу не враховано судом першої інстанції під час встановлення всіх фактичних обставин справи та ухвалення оскаржуваного рішення.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01, сторонами обумовлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, строк дії вказаного договору факторингу неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод.
Згідно реєстру боржників №138 від 15 червня 2021 року, долученого позивачем до позовної заяви, останній містить відомості щодо боржника – ОСОБА_1 , РНОКПП боржника, зазначення номеру кредитного договору, дати укладення, розмір заборгованості за основному боргу та відсоткам, а також загальний розмір заборгованості. При цьому, вказаний реєстр підписано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», що в свою чергу відповідна до умов договору факторингу №28/1118-01 підтверджує факт переходу права вимоги до боржників, в тому числі й до ОСОБА_1 , від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за укладеним 09.03.2021 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договором кредитної лінії №8397289296.
Надалі, 05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» уклав з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договір факторингу №05/0820-01, згідно з якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язався їх прийняти і передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно умов даного договору, сторонами узгоджено порядок відступлення права вимоги, визначений п. 4.1, та згідно якого право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку.
На підтвердження факту відступлення права вимоги в тому числі й до відповідача за договором кредитної лінії №397289296 від 09.03.2021 позивачем долучено до матеріалів справи реєстр прав вимоги №11 від 31.08.2023.
04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 , шляхом укладення договору факторингу №0409/24, та що підтверджується також реєстром боржників.
Натомість, викладені обставини справи не враховано судом першої інстанції та як наслідок зроблено передчасний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на відсутність у ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №397289296 від 09.03.2021.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Окрім того, відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Матеріалами справи встановлено, що 09.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №397289296 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, який підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору
За умовами кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» без конкретної споживчої мети зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00грн., строком користування на 70 днів, зі сплатою 237,25% річних, що становить 0,65% в день від суми кредиту за час користування ним.
Договором, зокрема п.1.5 передбачено, що на умовах, викладених у п.1.6. договору, до відносин між сторонами заставаються умови нарахування процентів за ставкою 474,50%, що становить 1,30% в день від суми кредиту за час користування ним.
Згідно додатку №1 до кредитного договору сторони узгодили графік платежів на повернення кредиту.
Як вбачається з п.4.2 кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п.4.13 договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній система товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
В п.2.1.1.6 договору визначено, що товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, з урахуванням вимог законодавства України.
ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» виконало умови укладеного договору.
Факт отримання кредитних грошових коштів ОСОБА_1 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується платіжним дорученням від 09.03.2021р. про перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 хх-хххх-1866, а також довідкою ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 . Відомостей щодо повернення позичальником вказаних отриманих кредитних коштів матеріали справи не містять.
Згідно п. 1.4 Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 237,25 (двісті тридцять сім цілих двадцять п`ять сотих) відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі – «Дисконтна процентна ставка»).
У п. 1.5. заначено, що на умовах викладених в п. 1.6. Договору, до відносин між Сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 (чотириста сімдесят чотири цілих п`ять десятих) відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (далі – «Базова процентна ставка»).
Відповідно до п. 1.6. договору Умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує Датою платежу. У разі якщо Позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. 
Разом з тим, з наданих позивачем розрахунків заборгованості, в тому числі й розрахунку заборгованості виготовленого безпосередньо кредитодавцем – ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що відповідачем будь-яких грошових коштів, спрямованих на погашення наявної заборгованості, в тому числі сплати процентів за користування кредитом протягом встановленого умовами договору строку дії дисконтного періоду, а саме строку надання кредитної лінії, не вносилося та нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом не сплачувалися, з огляду на що, зважаючи на обумовлені сторонами умови продовження строку дії дисконтного періоду, строк дії такого в даному випадку не продовжувався. Тобто, наявні матеріали справи не містять відомості щодо ініціювання позичальником продовження визначеного сторонами строку надання кредитної лінії, який становить 70 дні, а тому проценти за користування кредитними коштами у визначеному умовами договору розмірі підлягають стягненню виключно за обумовлений сторонами строк дії договору.
При цьому, у п. 1.6.1. договру обумовлено, що за умови застосування до відносин між Сторонами умов нарахування процентів за Базовою процентною ставкою: загальні витрати за Кредитом складають - 10302 грн 74 коп. (десять тисяч триста дві грн. сімдесят чотири коп.); орієнтовна загальна вартість Кредиту складає - 30302 грн 74 коп. (тридцять тисяч триста дві грн. сімдесят чотири коп.); орієнтовна реальна річна процентна ставка складає - 474,50 відсотків річних.
Таким чином, враховуючи викладене, оскільки наявними матеріалами справи доведено факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів у визначному договором розмірі та обумовлення сторонами порядку нарахування процентів за їх користування, зважаючи на відсутність в матеріалах справи відомостей щодо продовження визначеного строку дисконтного періоду, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені ТОВ «Юніт Капітал» позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №397289296 від 09.03.2021 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі обумовленому сторонами орієнтовної вартості кредиту, що становить 30302,74 грн.
З огляду на вищевикладене в своїй сукупності, колегія суддів вважає також зазначити про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та відповідно наявність підстав для її часткового задоволення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті спору про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» сплатило – 2422,40 гривень, а за подання апеляційної скарги – 3633,60, враховуючи положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Позов задоволено частково, що становить 83,29% (30302,74*100/36380) від загальної ціни позову, а отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» необхідно стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2017,62 гривень, а за подачу апеляційної скарги – 3026,42 гривень.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу
У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на їх користь витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції в розмірі 6000,00 грн, а також у апеляційній скарзі просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 6000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат суду надано:
1) копію договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024, укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі керуючого бюро – адвоката Тараненка А.І., який діє на підставі статуту з однієї сторони, та ТОВ «Юніт Капітал», в особі Хлопкової М.С., яка діє на підставі статуту, як клієнтом, з іншої сторони, про наступне:
п. 3.1 Отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару.
п. 3.3 Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024 (Додаток №1 до цього Договору).
п. 3.4. Після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг.
2) копію додаткової угоди №4 до договору про надання правової допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025;
3) копію протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024;
4) копію акту прийому-передачі наданих послуг у суді першої інстанції від 09.09.2024 на суму 6000 грн, з якого вбачається, що було здійснено такий перелік правових та юридичних послуг:
складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №397289296 від 09.03.2021 (2 години – 5000 грн);
вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №397289296 від 09.03.2021 (1 година – 500 грн)
надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 397289296 від 09.03.2021. (1 година – 500 грн);
Загальна сума – 6000 гривень.
5) копію акту прийому-передачі наданих послуг у суді апеляційної інстанції від 20.06.2025 на суму 6000 грн, з якого вбачається, що було здійснено такий перелік правових та юридичних послуг:
Складання апеляційної скарги на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 23 травня 2025 року у справі №523/16462/24 за позовною заявою ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до боржника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 397289296 від 09.03.2021. 1 (2 години – 6000 грн).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц). 
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Щодо витраченого часу адвокатом на вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, то колегія суддів звертає увагу на те, що складання позовної заяви, є послугами, що дублюються та є складовими одного завдання, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №758/6113/19.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування адвокатських витрат у заявлених сумах не відповідає вищевказаним критеріям розумності, не співмірні в повній мірі зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн та у суді апеляційної інстанції у розмірі 2500 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
З урахуванням часткового задоволення позову, що становить 83,29% (30302,74*100/36380) від загальної ціни позову, а отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 2915,15 гривень, у суді апеляційної інстанції – 2082,25 гривень.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
Відповідно ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» задовольнити частково. 
Рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 23 травня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.
Стягнути зі  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №397289296 від 09.03.2021 у розмірі 30302,74гривень (тридцять тисяч триста дві гривні сімдесят чотири копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» суму сплаченого судового збору:
- за подачу позовної заяви – 2017,62 гривень (дві тисячі сімнадцять гривень шістдесят дві копійки);
- за подачу апеляційної скарги – 3026,42 гривень (три тисячі двадцять шість гривень сорок дві клпійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрати на професійну правничу допомогу понесені:
- у суді першої інстанції – 2915,15 гривень (дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять гривень п`ятнадцять копійок);
- у суді апеляційної інстанції - 2082,25 гривень (дві тисячі вісімдесят дві гривні двадцять п`ять копійок).
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2026 року.

Повне найменування сторін.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163).
Відповідач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда