Справа № 127/14709/26 
Провадження № 2/127/4224/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Воробйова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Помешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає відповідач, забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються КП ВМР «ВМТЕ». Відповідач, порушуючи умови п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в період з 01.12.2023 року по 30.11.2024 року включно заборгувала за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води 158156,28 грн., що змусило позивача звернутись до суду з цим позовом.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.05.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
На виконання вимог ухвали суду, відповідачем було надано суду відзив на позовну заяву, згідно з яким вона не погоджується з викладеними доводами позивача та вважає безпідставними, необґрунтованими позовні вимоги. Позивачем до позовної заяви не надано детальний розрахунок обсягу спожитої нею теплової енергії та гарячої води, та детальний розрахунок суми заборгованості, що ставить під сумнів заявлену до стягнення суму заборгованості у розмірі 158156,26 грн. Позивачем при визначені суми заборгованості Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг №315, не застосовувалась, тому сума заявленої заборгованості є некоректною та підлягає перерахунку. Також під час розрахунку не було враховано, що починаючи з січня 2024 року послуги з постачання гарячої води відповідачу не надавались. Крім того, в ньому не вказано про часткову оплату послуг з січня 2024 року. В період з 01.12.2023 року по 30.11.2024 року діяв мораторій на підвищення тарифів, а на період воєнного стану забороняється нарахування неустойки, інфляційних та 3% річних. Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження заявленої суми. Разом з тим, будинок в якому розташована квартира, не обладнаний приладами обліку спожитої теплової енергії, опалення даного приміщення здійснюється за ізольованими транзитними трубопроводами, таким чином сума заборгованості значно перевищена та не відповідає реальному об`єму спожитих послуг. Відповідач є інвалідом 2 групи, перебуває у скрутному матеріальному становищі. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні позову КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго».
Позивач своїм правом на відповідь на відзив не скористався.
Враховуючи викладене вище та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Судом встановлено фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 638, ЦК України.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VІІІ, Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 року №830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року №1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 року №1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року №1023).
Відповідач зареєстрована та проживає у квартирі під АДРЕСА_2 (а.с. 4, 16) та забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» (а.с. 9).
Порушуючи п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за період з 01.12.2023 року по 30.11.2024 року включно в сумі 158156,28 грн., з яких: 144482,94 грн. – сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 2395,78 грн. – 3% річних від простроченої суми заборгованості та 10917,56 грн. – суми втрат від інфляції (а.с. 5). 
Відповідач не погоджується з вказаним розрахунком боргу, проте власного контр розрахунку не надала та клопотання про призначення судової експертизи не заявляла. Тому, суд вважає належним розрахунок боргу, виконаний позивачем.
Щодо посилання відповідача на постанову КМУ №206, як заборону нарахування інфляційних та 3% річних в період воєнного стану, то суд не приймає його до увагу. Так, Урядовий мораторій забороняє нараховувати інфляційні та 3% річних, проте воно поширюється лише на в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій. Таким чином, вимога позмивача про нарахування 3% річних та інфляції є законною.
Відносно посилання ОСОБА_1 на скрутне матеріальне становище, то воно не підтверджене жодними доказами.
30.07.2026 року відповідач звернулася до позивача із заявою про реструктуризацію боргу. При цьому, слід зазначити, що вказана заява не стосується предмету спору, оскільки реструктуризація можлива і після ухвалення судом рішення.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було запропоновано населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши на веб-сайті підприємства ці договора (а.с. 6, 7). Після вказаної публікації вважається, що договори укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем – фізичною особою.
Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р в справі №751/3840/15-ц).
Однак, незважаючи на те, що між сторонами не було укладено письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, суд вважає, що між ними склались фактичні правові відносини, оскільки відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження дії усної угоди оформляється квитанцією (розрахунковим документом).
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція.
Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на ненадання їй послуг, надання неналежної якості, температура води не відповідала нормі, оскільки вони не підтвердженні належними та допустимими доказами. Зокрема ОСОБА_1 не зверталася з цього приводу до позивача з відповідними заявами та акти про ненадання послуг не складались.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що кореспондується із ч. 2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується та вноситься щомісячно.
За змістом ч. 1 ст. 9 вказаного вище Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не розраховується з підприємством за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, суд дійшов висновку про задоволення позову.
З приводу вимоги в частині стягнення судового збору з відповідача, яка є інвалідом II групи та відповідно до закону «Про судовий збір» остання належить до переліку осіб, які звільнені від його сплати, тому вимога задоволеню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води – задовольнити.
Стягнутиз ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.12.2023 року по 30.11.2024 року включно в розмірі 158156,28 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят шість гривень 28 коп.).
Відмовити Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» у стягненні з ОСОБА_1 судових витрат.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», місцезнаходження: 21021, м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 13, номер рахунку НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», ЄДРПОУ 33126849.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 .
Повний текст рішення суду складений 07.08.2025 року.

Суддя: