21.08.2026    Справа № 469/1091/24
2/469/677/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2026 року   с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Гапоненко Н.О., 
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
Позивач 23 липня 2024 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь вартість необлікованої електричної енергії у сумі 336 643,70 грн., посилаючись на те, що відповідач є власником складського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 липня 2020 року та є фактичним споживачем електричної енергії за цією адресою, розподіл якої здійснює позивач. Особовий рахунок за вищевказаною адресою відповідачем не відкритий, договір на розподіл електричної енергії не укладався, але відповідач споживав електричну енергію для своїх потреб. 
20 вересня 2021 року представником позивача при проведенні рейдової перевірки споживачів с. Красне, ТП 87 у присутності відповідача виявлено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі оператора системи з порушенням схеми обліку, без договору, що неможливо виявити під час контрольного огляду засобу обліку, що дає можливість безоблікового користування, в схемі електроживлення споживача зазначено – вимикач автоматичний з номінальним струмом 63А. За фактом вказаного порушення складено акт про порушення № К 9337 від 20 вересня 2021 року, який підписано представниками оператора системи та відповідачем, який отримав особисто другий примірник акта, зауважень до якого не висловив. 
21 вересня 2021 року комісією з розгляду актів про порушення у присутності відповідача прийнято рішення, оформлене протоколом від 21 вересня 2021 року № 1577, в якому зазначена інформація про причетність споживача до порушення ПРРЕЕ, а також визначено обсяг та вартість необлікованої електричної енергії, сума боргу склала 336643,70 грн., протокол засідання комісії, розрахунок боргу та рахунок на вказану суму було отримано відповідачем на засіданні комісії. 
Оскільки станом на 18 липня 2024 року вартість необлікованої електричної енергії відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути зазначену суму з відповідача. 

15 серпня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.
У судове засідання сторони не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача Іванцова Н.М. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання заявлених вимог.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Григорян В.С. надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. Надала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 липня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули у спільну часткову власність по частки кожному нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, складське приміщення №2, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , що було встановлено представниками позивача під час перевірки та зазначено у акті. Відповідач не є уповноваженою особою власника іншої частини складського приміщення, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 ; у протоколі № 1577 від 21 вересня 2021 року цей факт не зафіксовано та складено протокол лише відносно відповідача. Крім того, зі схеми електроживлення споживача, яка зазначена в акті про порушення, вбачається лише сам факт самовільного підключення, проте достовірних даних про те, що саме відповідач чи співвласник майна ОСОБА_2 безобліково споживали електроенергію, вказаний акт не містить. Будь-якого самовільного підключення власниками складського приміщення не здійснювалося, вони не мали жодного відношення до кабелю, про який йдеться в акті, та відповідач не визнає факту таємного споживання через нього електричної енергії. ТП-87 розміщено на земельній ділянці державної форми власності, цей об`єкт не є власністю позивача і не межує з належним його на праві спільної часткової власності нежитловим приміщенням, а факт розташування ТП-78 та складського приміщення на спільній земельній ділянці не дає підстав стверджувати, що саме відповідач здійснив самовільне підключення електроустановок до електричної мережі.. Фото- та відеоматеріали, які були додатками до Акта про порушення, не можуть вважатися належними та достатніми доказами фіксування відповідних подій, оскільки не містить необхідних реквізитів електронного доказу, як то фіксації дати та часу зйомки, місця події, ідентифікації осіб, які здійснювали фіксацію та були присутні, тощо. Крім того, в Акті вказано, що до нього додається зразок кабелю, однак із представлених фото- та відеоматеріалів за місцем складання протоколу незрозуміло, чи саме зразок кабелю вилучався, а відтак в Акті відсутні вихідні дані, необхідні для визначення обсягу необлікованої електроенергії, зокрема, переріз кабелю, через який нібито відбувалося безоблікове споживання, тому застосування позивачем п.8.4.12 ПРРЕЕ для визначення обсягу та вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електроенергією, є неправомірним. Тому Акт про порушення не можна визнавати належним доказом на підтвердження вчинення відповідачем порушення ПРРЕЕ, а відтак, рішення, оформлене протоколом, в основу якого покладено Акт про порушення, необхідно визнати недійсним. Зазначає, що оскільки з власниками приміщення не укладався договір про постачання електричної енергії і вони не споживали електроенергію на об`єкті (використовували приміщення як склад для зберігання зернових культур), до відповідача не можуть бути застосовані наслідки безоблікового використання електроенергії, а відповідальність має нести особа, з якою укладено договір про постачання електричної енергії. Складений позивачем Акт не відповідає вимогам ПРРЕЕ як документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення споживачем ПРРЕЕ та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, у зв`язку з чим рішення обласної комісії АТ “Миколаївобленерго”, оформлене протоколом №1577 від 21 вересня 2021 року по огляду Акту про порушення №К 9337 від 20 вересня 2021 року є неправомірним, і відповідно нарахована сума боргу є такою, що не підлягає до стягнення. 
Зважаючи, що сторони виклали свою позицію у направлених до суду заявах по суті справи, повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, але не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні або надати заяви про його відкладення, що не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України вирішив справу без присутності учасників справи.

З матеріалів справи суд встановив, що 20 вересня 2021 року представниками оператора системи розподілу АТ “Миколаївобленерго” в присутності ОСОБА_1 складено Акт про порушення № К 9337, а саме самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі оператора системи з порушенням схеми обліку, без договору, що неможливо виявити під час контрольного огляду засобу обліку, що дає можливість без облікового користування. 
У вказаному акті зазначено, що перевірка проводилась в с.Красне, складське приміщення, власниками якого на підставі договору купівлі-продажу № НОН 473543 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6-7).
21 вересня 2021 року на засідання обласної комісії АТ “Миколаївобленерго” по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ складено протокол № 1577 про порушення споживачем ОСОБА_1 п.8.4.2 ПРРЕЕ та проведено розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ за 179 днів, обсяг необлікованої електричної енергії становить 80377 кВт.год., її вартість складає 336643,70 грн. (а.с.8 на зв.), що також вбачається з розрахунку (а.с.9).
З договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 28 липня 2020 року приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за №407 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали у спільну часткову власність по частці кожен нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, складське приміщення №2, розташоване за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13 на зв. - 16).
До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28 липня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №407 від 28 липня 2020 року внесено відомості про спільну часткову власність ОСОБА_1 в розмірі частки на нежитлову будівлю, складське приміщення №2, за адресою право власності АДРЕСА_1 (а.с.16 на зв.). 

Стаття 1 Закону України «Про електроенергетику» визначає постачання електричної енергії як надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору; енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам або з метою її експорту; споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.
Отже, відповідач є споживачем електроенергії, що постачається ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія".
Пунктом 84 ч.1 ст.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Згідно з ч.2 ст.56 цього Закону, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 6 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Відповідно до ч.3 ст. 58 цього Закону споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії та умов укладених договорів.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.
Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ).
Відповідно до пункту 1.1.1 ПРРЕЕ ці правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.
Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ визначено, зокрема, що акт про порушення - це документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення споживачем цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; контрольний огляд засобу комерційного обліку - виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу комерційного обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, індикаторів впливу електричного/електромагнітного полей, зняття показів засобів комерційного обліку (у разі виконання функцій постачальника послуг комерційного обліку), а також з метою виявлення самовільних підключень без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів; необлікована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно; прихована електропроводка - електрична проводка, яка приєднана до електричної мережі поза розрахунковим засобом комерційного обліку, яку представник електропостачальника без використання спеціальних технічних засобів або часткового демонтажу будівельних конструкцій, оздоблювальних матеріалів під час попереднього контрольного огляду засобу комерційного обліку або технічної перевірки не мав можливості виявити; технічна перевірка - виконання комплексу робіт з метою визначення відповідності Кодексу комерційного обліку та відповідним нормативно-технічним документам стану вузла обліку електричної енергії (крім тих його характеристик та властивостей, забезпечення яких покладається на постачальника послуг комерційного обліку) та схеми його підключення, електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки вимірювання, а також з метою виявлення позаоблікових підключень.
Згідно з пп.20 п.5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний не допускати безоблікового використання електричної енергії або використання електричної енергії для професійної та/або господарської діяльності на об`єктах, які розраховуються за електричну енергії за тарифом побутових споживачів, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового використання електричної енергії.
У разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного ПРРЕЕ.
На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
На підставі ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. 
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна набули у спільну часткову власність по 1/2 частці кожен у праві власності на нежитлову будівлю, складське приміщення № 2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 
Отже, відповідач не є одноособовим власником нерухомого майна, щодо якого складено акт про порушення, а володіє лише 1/2 часткою у праві спільної часткової власності на нього. Інша 1/2 частка належить ОСОБА_2 .
Угоди між позивачем та відповідачем щодо споживання електричної енергії за вказаною адресою не укладались, особовий рахунок не відкритий.
Докази того, що саме відповідач одноосібно користується майном за адресою, за якою виявлене порушення ПРРЕЕ, позивач суду не надав.
Таким чином, факт належності відповідачу 1/2 частки у праві спільної часткової власності на нерухоме майно не свідчить про те, що саме відповідач одноособово здійснював володіння та користування усім зазначеним майном, а також не свідчить про здійснення саме відповідачем самовільного підключення до електричної мережі чи безоблікового споживання електричної енергії.
На підставі ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. 
У цій справі позивач просить стягнути з відповідача повну суму вартості необлікованої електричної енергії, визначену за результатами розгляду акта про порушення. Тому для задоволення позову суду необхідно встановити не лише факт виявлення порушення правил користування електричною енергією, а й те, що саме відповідач є особою, відповідальною за це порушення та за оплату визначеної позивачем вартості необлікованої електричної енергії.
З`ясування таких обставин без залучення іншого співвласника майна, щодо якого виявлене порушення, у цій цивільній справі суд вважає неможливим.
Разом з тим, позивач клопотань про залучення співвідповідача - співвласника майна ОСОБА_2 - не заявляв.
Суд також враховує доводи відповідача про те, що інша 1/2 частка спірного нерухомого майна належить іншому співвласнику, який під час складання акта присутній не був, а позивачем не надано доказів, які б дозволяли встановити, що саме відповідач, а не інший співвласник чи інша особа, здійснив самовільне підключення.
Положення ст.ст. 355, 356, 358 та 360 ЦК України не дають підстав для автоматичного покладення на одного зі співвласників повної відповідальності за будь-яке порушення, виявлене у спільному майні, без встановлення конкретних обставин виникнення відповідного зобов`язання та особи, яка допустила порушення. 
Стаття 360 ЦК України пов`язує відповідальність співвласника перед третіми особами із зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, однак наявність такого зобов`язання та його конкретний обсяг у кожному випадку підлягають доведенню. 

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див.: постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)).
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові.
У постанові КЦС ВС від 04 грудня 2024 року у справі № 592/13042/21 зроблено висновок, що суд не може вирішувати питання обґрунтованості позовних вимог по суті без залучення до розгляду справи належного відповідача.
Належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Отже, належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18).
З огляду на викладене суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного складу відповідачів.

На підставі ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд
у х в а л и в :  
У задоволенні позову Акціонерного Товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя