Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 року № 520/9681/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому з урахуванням уточнень просила суд:
- визнати протиправною відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії та зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 11.03.2026 року - дати звернення за призначенням пенсії.
- зобов`язати відповідача виконати рішення негайно та подати звіт про виконання рішення.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відмова в призначені ОСОБА_1 пенсії, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач звернулась до пенсійного органу із заявою від 11.03.2026 про призначення пенсії за віком.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 19.03.2026, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернулась до суду із даним позовом.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 796-XII).
Відповідно до статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно з частиною першою статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області у рішенні від 19.03.2026 зазначено, що період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 складає 01 рік 07 місяців 15 днів, згідно з довідкою від 11.03.2026 № 16-191, виданою Виконавчим комітетом Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області, що є не недостатнім для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку. Вказано, що до періодів проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано періоди канікулярних відпусток під час навчання в Житомирському державному педагогічному університеті а саме з 11.07.1988 по 01.09.1988, з 26.01.1989 по 08.02.1989, з 27.07.1989 по 31.08.1989, з 26.01.1990 по 08.02.1990, з 27.07.1990 по 31.08.1990 з 26.01.1991 по 08.02.1991, 27.07.1991 по 31.08.1991, з 26.01.1992 по 08.02.1992 та період академічної відпустки з 10.06.1992 по 01.09.1993 згідно з довідкою від 11.03.2026 № 16-190, виданою Виконавчим комітетом Овруцької міської ради Коростенського району Житомирської області, оскільки інформацію про періоди проживання подано на підставі свідчення односельців, що не передбачено підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів при призначенні (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005.
Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів при призначенні (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.
Так, позивачем до заяви про призначення пенсії подавались довідки органу місцевого самоврядування про проживання у певні місцевості.
Проте, довідку Виконавчого комітету Овруцької міської ради від 11.03.2026 № 16-190 пенсійним органом не враховано, з посиланням на те, що інформацію про періоди проживання подано на підставі свідчення односельців.
При цьому, підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначено можливість подавати документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування. 
Разом з цим, вказаною нормою не визначено форми вказаного документу або обов`язкового переліку підстав складання такого документу.
Отже, пенсійний орган у спірних правовідносинах не вірно застосував приписам підпункту 7 пункту 2.1 Порядку № 22-1, що призвело до фактичного залишення без уваги документу наданого позивачем, а відповідно не належного розгляду заяви позивача про призначення пенсії.
Також, суд зауважує, що у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.03.2026 зазначено, що за поданими документами до страхового стажу не зараховано періоди робот за трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки не зазначено дату заповнення трудової книжки.
У вказаному рішенні відповідачем не надано оцінки наявності або відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При цьому, кількість наявного страхового стажу має значення для вирішення питання щодо призначення пенсії на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Проте, позивачу відмовлено в призначенні пенсії виключно у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, без дослідження такої умови для призначення пенсії, як наявність необхідного страхового стажу.
Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.52 Закону України “Про адміністративну процедуру” № 2073-ІХ від 17 лютого 2022 року адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності. Адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями. Адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.
Так, пенсійний орган у рішенні від 19.03.2026 не зазначив належних підстав, з яких позивачу відмовлено у призначені пенсії.
Отже, пенсійним органом відмовлено у задоволенні заяви позивача без належного мотивування прийнятого рішення.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин, рішення від 19.03.2026 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у призначені пенсії виразилась у прийнятті вказаного рішення.
Так, суд у даній справі прийшов до висновку про протиправність рішення пенсійного органу, а тому визнання протиправною відмову не потребується для ефективного поновлення прав позивача.
Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною відмову задоволенню не підлягають.
Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на те, що відповідачем неналежним чином розглянуто заяву позивача, суд приходить до висновку, що для ефективного захисту прав позивача є підстави для виходу за межі позовних вимог та задоволення позову шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.03.2026, з урахуванням висновків суду.
Враховуючи те, що заяву позивача та додані документи не було розглянуто належним чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 11.03.2026 року - дати звернення за призначенням пенсії, звернені на майбутнє та не підлягають задоволенню.
Щодо клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Таким чином, встановлення такого контролю у рішенні суду є правом, а не обов`язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.
Наразі у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде виконуватись дане рішення суду.
В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю під час ухвалення рішення суду.
Отже, клопотання позивача щодо зобов`язання відповідачів подати звіт задоволенню не підлягають.
Щодо клопотання про звернення негайного виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Згідно з ч.2 ст.371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;
Рішенням по даній справі зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.03.2026, з урахуванням висновків суду.
Так, рішенням у даній справі не стягувалось на користь позивача суми боргу з пенсії.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування в даному випадку приписів статті 371 КАС України.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 19.03.2026 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.03.2026, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.