Справа №519/1078/26 
Провадження № 2/519/819/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И 

24.08.2026 м. Південне
Південний міський суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Лемця С.П., 
за участі секретаря судового засідання Волкової Н.О.,
прокурора Карцевої І.Ю.,
представника ОСОБА_1 – адвоката Стадник П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, за участі третьої особи – Комунальне некомерційне підприємство «Південнівська міська лікарня» Південнівської міської ради,

ВСТАНОВИВ:
Крівник Доброславської окружної прокуратури в інтересах Національної служби здоров`я України звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, за участі третьої особи – Комунальне некомерційне підприємство «Південнівська міська лікарня» Південнівської міської ради.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ухвалою Південного міського суду від 15.08.2025 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілими, а кримінальне провадження про його обвинувачення закрито. ОСОБА_1 , обвинувачувався в тому, що 17 травня 2025 приблизно о 14 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , допустив порушення вимог п.п. 1.5 2.3. б), 10.1, 10.5 та 16.13 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Порушення виразились в тому, що у вказаний день та час, водій ОСОБА_1 , керуючи у денний час доби, технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET NUBIRA» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , на перехресті проспекту Григорівського Десанту з другорядною дорогою у м. Південне, біля буд. З-А, вул. Хіміків, Одеської області по асфальтобетонному, сухому покриттю в напрямку вул. Хіміків, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, на перехресті, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при здійсненні лівого повороту на вказаному нерегульованому перехресті, не надав дорогу велосипеду марки «AUTOR» із номером рами НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в прямому зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулася контактна взаємодія ударного характеру між передньою частиною автомобіля марки «CHEVROLET NUBIRA», та лівою боковою частиною велосипеду марки «AUTOR», які рухались у зустрічних перехресних напрямках.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_2 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого медіального перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків.
Зазначене ушкодження, супроводжувалось розладом здоров`я тривалістю більше 3-х тижнів (21 день) і по цьому критерію згідно п.2.2.1 в) має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).
Підчас розгляду у суді кримінального провадження позовна заява про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у вигляді понесених медичною установою витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілих від кримінального правопорушення, не подавалася.
Згідно з інформацією КНП «Південнівська міська лікарня» Південнівської міської ради» від 15.01.2026 потерпілий від кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в КНП на лікуванні.
Лікування ОСОБА_2 здійснювалося за кошти Національної служби здоров`я України. Фактичні витрати на лікування потерпілого складають – 33743,00 грн.
Невідшкодування витрат, здійснених НСЗУ за рахунок коштів державного бюджету на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.
Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину з Відповідача.
Доброславською окружною прокуратурою листом № 58-682вих-26 від 25 лютого 2026 року повідомлено Національну службу здоров`я України про виявлені порушення та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави.
Однак, Національна служба здоров`я України, згідно листа вх. №6567/2-17-26 від 10.03.2026 не зверталась з таким позовом до суду, а також не заперечує щодо представництва окружною прокуратурою інтересів держави в особі НСЗУ .
Оскільки, Національна служба здоров`я України, з часу набрання законної сили ухвалою Доброславського районного суду Одеської області (з серпня 2025 року) самостійно із позовом до суду про відшкодування понесених витрат закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи не звернулись, вказане свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави, крім того, уповноважені державою органи не заперечують щодо представництва інтересів держави в суді Доброславською окружною прокуратурою.
Враховуючи викладене, сторона позивача просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Національної служби здоров`я України із зарахуванням коштів до державного бюджету витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 33743 гривень 00 копійок.
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 12.06.2026 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін.
02.07.2026 адвокатом Стадником П.О. подано до суду відзив, згідно якого представник відповідача просить в позові відмовити в повному обсязі, оскільки прокурор не надав розрахунок витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, у зв`язку з чим не можливо встановити складові частини таких витрат і їх обґрунтування, також прокурором не надано жодних доказів того, що такі витрати були понесені саме позивачем у справі – Національною службою здоров`я України. Попри це, Національна служба здоров`я України є неналежним позивачем у цій справі, оскільки позивачем має бути саме заклад охорони здоров`я, який здійснював лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові та просила їх задовольнити, а також просила стягнути судові витрати.
Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючи на підстави викладені у відзиві.
Представник Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи у відсутності представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник комунального некомерційного підприємства "Південнівська міська лікарня" Південнівської міської ради в судове засідання не з`явився, з заявами та клопотаннями не звертався.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного.
Предметом даного позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь держави витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в сумі 33743,00 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 56 ЦПК України визначено, що прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно із ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Пунктом 6 цієї ж Постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.
Положеннями п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Пунктом 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (пункт 4 Порядку).
Таким чином, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої особи відповідно до ст. 1206 ЦК України.
Наведене узгоджується із правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 01.04.2019 у справі №450/1335/15-ц (провадження №61-33915св18) та від 19.06.2019 у справі №295/2579/17 (провадження №61-33266св18).
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.11.2025 у справі №308/1463/19 (провадження №61-17459св24).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ухвалою Південного міського суду від 15.08.2025 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілими, а кримінальне провадження про його обвинувачення закрито. 
Цією ухвалою встановлено, що 17 травня 2025 приблизно о 14 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , допустив порушення вимог п.п. 1.5 2.3. б), 10.1, 10.5 та 16.13 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Порушення виразились в тому, що у вказаний день та час, водій ОСОБА_1 , керуючи у денний час доби, технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET NUBIRA» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , на перехресті проспекту Григорівського Десанту з другорядною дорогою у м. Південне, біля буд. З-А, вул. Хіміків, Одеської області по асфальтобетонному, сухому покриттю в напрямку вул. Хіміків, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, на перехресті, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при здійсненні лівого повороту на вказаному нерегульованому перехресті, не надав дорогу велосипеду марки «AUTOR» із номером рами НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в прямому зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулася контактна взаємодія ударного характеру між передньою частиною автомобіля марки «CHEVROLET NUBIRA», та лівою боковою частиною велосипеду марки «AUTOR», які рухались у зустрічних перехресних напрямках.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда ОСОБА_2 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого медіального перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків.
Зазначене ушкодження, супроводжувалося розладом здоров`я тривалістю більше 3-х тижнів (21 день) і по цьому критерію згідно п.2.2.1 в) має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).
Допущенні водієм ОСОБА_1 , порушення вимог п.п. 1.5, 2.3. б), 10.1, 10.5 та 16.13 Правил знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, виконуючи вимоги вказаних пунктів, водій мав технічну можливість запобігти настання даної події.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно з інформацією КНП «Південнівська міська лікарня» Південнівської міської ради» від 15.01.2026 потерпілий від кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в КНП на лікуванні.
Лікування ОСОБА_2 здійснювалося за кошти Національної служби здоров`я України відповідно до вимог чинного законодавства. Фактичні витрати на лікування потерпілого складають - 33743,00 грн, що підтверджується листом КНП «Південнівська міська лікарня» Південнівської міської ради» від 27.11.2025 та листом НСЗУ від 10.03.2026 (а.с.25, 31).
З урахуванням наведеного суд відхиляє доводи сторони відповідача викладені у відзиві на позовну заяву та доходить висновку про те, що відповідач не сплатив кошти у добровільному порядку у повернення витрат на лікування потерпілої особи від злочину, при цьому, між діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні існує прямий причинний зв`язок.
Щодо доводів представника відповідача про неналежних позивачів, то такі твердження є помилковими та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права.
Згідно з п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я (п. 4 Порядку).
Комунальне некомерційне підприємство «Південнівська міська лікарня» Південнівської міської ради на запит окружної прокуратури повідомила, що отримує фінансування за надані медичні послуги від НСЗУ за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1311-Е125-Р000 від 07.02.2025
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.
Ненадходження коштів витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину призводить до порушень у сфері безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.
Невідшкодування коштів державного бюджету при наданні медичних послуг, витрачених НСЗУ на лікування потерпілого ОСОБА_2 , який перебував на стаціонарному лікуванні з вини ОСОБА_1 порушує економічні інтереси держави, а дотримання законодавства у цій сфері суспільних відносин безперечно становить суспільний інтерес, а тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
Таким чином, оскільки НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - лікування потерпілого ОСОБА_2 , який перебував на стаціонарному лікуванні з вини ОСОБА_1 - на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Південнівська міська лікарня» Південнівської міської ради, такі кошти необхідно стягнути з ОСОБА_1 та зарахувати до Державного бюджету України.
Враховуючи вищенаведене та джерела витрачених коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, кошти в сумі 33743,00 грн підлягають до зарахування на користь Державного бюджету України.
Таким чином, доводи представника відповідача про те, що єдиним належним позивачем є безпосередньо заклад охорони здоров`я, є необґрунтованими, оскільки заклад здійснює медичне обслуговування, однак розрахунки та адміністрування бюджетних коштів у спірних правовідносинах здійснюються уповноваженими суб`єктами публічного права.
Посилання представника відповідача на лист Національної служби здоров`я України щодо відсутності повноважень на звернення до суду не спростовують її статусу як належного суб`єкта у спірних правовідносинах та не впливають на правильність визначення судом сторін у справі, оскільки право звернення до суду в інтересах держави у такому випадку реалізовано прокурором відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України.
Крім того, сам факт того, що заклад охорони здоров`я є виконавцем медичних послуг, не означає, що саме він є єдиним належним стягувачем у правовідносинах щодо відшкодування витрат на лікування, оскільки механізм зарахування коштів визначається спеціальними нормами бюджетного та цивільного законодавства.
Щодо доводів представника відповідача про недоведеність розміру витрат, суд звертає увагу на таке.
Як уже зазначалось відповідно до пунктів 1, 2 Порядку, а також статті 1206 ЦК України, кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила кримінальне правопорушення, у розмірі фактичних витрат.
Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Заклад охорони здоров`я надав довідку щодо вартості лікування потерпілого, яка складена відповідно до вимог зазначеного Порядку.
Доводи представника відповідача про необхідність додаткового розшифрування структури витрат є безпідставними, оскільки чинне законодавство не вимагає деталізації кожної складової витрат (медикаменти, харчування, заробітна плата медичного персоналу тощо), а передбачає визначення загальної вартості лікування на підставі затверджених тарифів та методики обліку ліжко-дня.
За ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд приймає до уваги надану розрахункову суму, оскільки вона є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76–81 ЦПК України, а доводи представника відповідача фактично зводяться до незгоди з визначеним розміром витрат без надання альтернативного розрахунку або доказів його неправильності.
Долучені стороною відповідача чеки на придбання ліків та інших медичних препаратів також самі по собі не спростовують заявлений розмір витрат.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що понесені витрати понесені КНП на лікування потерпілого, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача відповідно до наданої розрахункової суми.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжною інструкцією № 1214 від 13.05.2026 позивачем сплачено 3328,00 грн судового збору, який підлягає стягненню з відповідача у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 244 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 244, 259, 265, 268 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Задовольнити позов керівника Доброславської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, за участі третьої особи – Комунальне некомерційне підприємство «Південнівська міська лікарня» Південнівської міської ради.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України до державного бюджету кошти на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої особи від кримінального правопорушення в сумі 33743 (тридцять три тисячі сімсот сорок три) грн 00 коп. (розрахунковий рахунок UA978999980313080115000026011 в ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н /24060300, код отримувача ЄДРПОУ 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір в розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. (отримувач коштів - Одеська обласна прокуратура (неприбуткова організація); код отримувача 03528552; банк отримувача: ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820172; код класифікації доходів бюджету 22030101, p/pUA808201720343100002000000564).
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач Доброславська окружна прокуратура (в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах), код ЄДРПОУ 03528552, місцезнаходження за адресою: 67500, Одеська обл., смт. Доброслав, вул. Центральна, 85.
Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 
Третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Південнівська міська лікарня» Південнівської міської ради, місцезнаходження за адресою: 65481, Одеська обл., м. Південне, вул. Хіміків, буд. 1
Дата та час проголошення рішення 24.08.2026 о 16.50 год.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ